УХВАЛА
про відмову у забезпеченні позову

03 листопада 2025 року 
м. Київ

справа №990/496/25
адміністративне провадження №П/990/496/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Кравчука В.М., суддів: Єзерова А.А., Коваленко Н.В., Стародуба О.П.,            Чиркіна С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з позовною заявою до Вищої ради правосуддя, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Вищої ради правосуддя, що полягає у нерозгляді заяви та матеріалів про звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у відставку відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України, яка подана суддею Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 10.02.2025 у строки, встановлені ч. 3 ст. 116 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»;
- зобов`язати відповідача розглянути заяву та матеріали про звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у відставку відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України, подану суддею Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 10.02.2025 протягом 10 календарних днів, з дня набрання рішенням законної сили;
- стягнути з Вищої ради правосуддя на користь позивачки, завдану їй моральну шкоду у розмірі 300  000 грн.

Крім того, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про забезпечення позову, шляхом зобов`язання Вищої ради правосуддя утриматися від розгляду та вирішення подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про звільнення судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 до вирішення та набрання законної сили рішенням у цій адміністративній справі.
Необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявниця обґрунтовує таким.
Позивачка наполягає на тому, що Вища рада правосуддя допустила бездіяльність щодо розгляду поданої нею 10.02.2025 заяви про звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у відставку відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України у строки, встановлені ч. 3 ст. 116 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». При цьому за результатами кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді суддя Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 набрала 659,25 бала та Вища кваліфікаційна комісія суддів України визнала суддю такою, що не відповідає займаній посаді й вирішила внести Вищій раді правосуддя подання про звільнення судді з посади.
Попри відсутність у неї інформації про внесення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України в порядку пп. 60.3 і 60.4 п. 60 парагр. 7 розд. І Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням Комісії від 13.10.2016 № 81/3п-16, подання про звільнення судді до Вищої ради правосуддя, позивачка переконана, що існує вірогідність того, що розгляд відповідачем її заяви про звільнення з посади судді у відставку як такий не буде реалізований, оскільки розгляд подання Комісії матиме пріоритетне значення.

Ознайомившись із змістом вказаної заяви позивача про забезпечення позову, Суд дійшов таких висновків.
Частиною першою ст. 154 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або                  2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 КАС України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Аналіз наведених вище норм ст.ст. 150 і 151 Кодексу дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в п. 1 ч. 2  ст. 150 КАС України.

Зі змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом судового розгляду у справі є правомірність бездіяльності ВРП щодо розгляду заяви позивачки про звільнення з посади судді у відставку, а не рішення (подання) ВККС з питання звільнення судді з посади у зв`язку з невідповідністю її займаній посаді. При цьому докази внесення ВККС до ВРП такого подання позивачкою до матеріалів позовної заяви, заяви про забезпечення позову не долучені та про існування таких не повідомлено.
З огляду на це суд вважає, що заявницею не доведена співмірність заходів забезпечення із заявленими нею позовними вимогами.

Водночас, за змістом п. 1 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Рахункової палати, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії.
Встановлена наведеною нормою заборона є імперативною, будь-яких виключень із встановленого нею правила чинними нормативно-правовими актами не передбачено.  

Оскільки позивачка просить забезпечити поданий позов шляхом зобов`язання Вищої ради правосуддя утриматись від вчинення певних дій, - тобто фактично заборонити вчиняти дії, які можуть виникнути у зв`язку із прийняттям Вищою кваліфікаційною комісією суддів України у рішення (подання) про звільнення судді, то заява позивачки в розумінні спеціальної норми ст. 151 КАС України задоволенню не підлягає.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч. 5                     ст. 154 КАС України).

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя-доповідач                                                                                           В.М. Кравчук

Судді                                                                                                                А.А. Єзеров 

 Н.В. Коваленко 

 О.П. Стародуб

                                                                                                              С.М. Чиркін