19.09.25
33/812/356/25
Єдиний унікальний номер судової справи: 473/3533/25
Номер провадження: 33/812/356/25 Головуючий у місцевому суді: Зубар Н.Б.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання – Біляєвою В.М.,
за участю: ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Шоломона О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Ліпатовим Сергієм Володимировичем на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №818359 від 04 липня 2025 року, ОСОБА_1 17 травня 2025 року о 02 год 21 хв на автодорозі P55 за 1.1 км від знаку м. Вознесенськ в бік с. Прибужани керував транспортним засобом Geely СК, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп?яніння проводився у закладі охорони здоров?я у лікаря та підтверджується висновком медичного закладу № 52 від 17 травня 2025 року. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді, ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Ліпатов С.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду винесене з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, просив його скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В апеляційній скарзі, адвокат звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 818359 від 04 липня 2025 року не зазначено, які явні ознаки якого алкогольного сп?яніння, були виявлені у ОСОБА_1 , а лише вказано, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння. За такого, вважає, що протокол складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить даних, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення суть порушення сформульована незрозуміло, адже не зазначено, порядок проходження такого огляду, який було запропоновано водієві та відповідно який саме результат застосовано встановлення факту керування транспортного засобу в стані алкогольного сп?яніння до ОСОБА_1 . 
Також у протоколі фактично не зазначені конкретні дії правопорушника, які б підпадали б під об`єктивну сторону та мали ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.130 КУпАП, що є обов`язковою ознакою саме цього правопорушення.
Захисник зазначає, що до матеріалів справи долучено відеозаписи, як з реєстратора так і з бодікамер поліцейських. На відеозаписі взагалі не видно за яке саме правопорушення було зупинено ОСОБА_1 . Тобто, відсутні будь-які належні та допустими докази, що стали підставою для зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 .
Окрім цього, адвокат вказує на те, поліцейським взагалі не повідомлено ОСОБА_1 , які в нього виявлено ознаки алкогольного сп?яніння, і їх повинно бути більше однієї. Також не повідомлено про підстави проведення медичного освідування. Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп?яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини ОСОБА_1 .
На думку адвоката, матеріали справи про адміністративне правопорушення не вказують і взагалі не містять доказів, що саме ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17. 
Крім цього, поліцейським не зазначено в протоколі матеріали і докази, що вказують на обставини вчинення інкримінованого правопорушення. 
Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів та їхні дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шоломона О.В., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі й просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України ( ст. 246 КУпАП).
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).
Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.
Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.
З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі з огляду на таке.
За положеннями пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2, 3, 6, 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №818359 від 04 липня 2025 року, ОСОБА_1 17 травня 2025 року о 02 год 21 хв на автодорозі P55 за 1.1 км від знаку м. Вознесенськ в бік с. Прибужани керував транспортним засобом Geely СК, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп?яніння проводився у закладі охорони здоров?я у лікаря та підтверджується висновком медичного закладу № 52 від 17 травня 2025 року. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення ним вимог п.2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1). 
Також, в матеріалах справи міститься Акт огляду на стан алкогольного сп?яніння, в якому зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Огляд на стан сп?яніння на місці зупинки не проводився, у зв`язку з відмовою. 
У зв`язку з відмовою водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки, йому було запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі.
За результатом проведеного огляду в медичному закладі – МКП «КМП ВБЛ» ВМР, 17 травня 2025 року було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 52. У висновку зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп?яніння.
Факт зупинки транспортного засобу Geely СК, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та проходження ним медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння у відповідності до вимог діючого законодавства підтверджено відеозаписами, здійсненими на боді камери № 862130 та № 861310 та на відео реєстратор Gazer F750w (а.с.3).
Апеляційний суд враховує, що обставини фабули адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та норма інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб Geely СК, номерний знак НОМЕР_1 за порушення комендантської години. Під час перевірки документів, працівниками поліції було встановлено особу водія - ОСОБА_1 . При цьому водій не заперечував як факту керування ним вказаним транспортним засобом так і те, що він рухався в комендантську годину. Разом з цим, пояснив, що він їхав з міста на дачу, з міркувань безпеки, оскільки була оголошена повітряна тривога. Працівником поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, однак водій відмовився. Після чого, йому було запропоновано проїхати до найближчого медичного закладу у м. Вознесенськ для проходження медичного огляду, на що водій погодився. Огляд спочатку був проведений за допомогою приладу Драгер, результат огляду - 1,53‰. З даним результатом водій не погодився та виявив бажання пройти огляд на стан сп?яніння шляхом здачі крові. Після цього, медичною сестрою було зроблено забір крові у ОСОБА_1 та роз`яснено но працівником поліції, що після надходження до поліції медичного висновку, його буде запрошено для складання протокол про адміністративне правопорушення, а у випадку його неявки протокол буде складено його відсутність.
Відомості, які містяться на відеозаписі свідчать про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції № №1452/735 під час проведення огляду та вимог ст.266 КУпАП.
Цей відеозапис є одним із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на якому зафіксована подія правопорушення, який суд оцінює в сукупності з іншими долученими до протоколу доказами, які досліджені судом, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказані докази свідчать, про те що водій ОСОБА_1 17 травня 2025 року о 02 год 21 хв керував транспортним засобом Geely СК, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Отже суддя першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
При накладенні стягнення на водія, визначенні його виду та розміру, судом першої інстанції дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені статтею 33 КУпАП.
Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.
Доводи апеляційної скарги про те, що медичний огляд ОСОБА_1 був проведений з порушенням п.15 Розділу 3 Інструкції № 1452/735 від 29.11.2015 року, на увагу суду не заслуговують з наступних підстав.
Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Відповідно до положень пункту 2 розділу І Інструкції №1452/73 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції №1452/73 є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з пунктом 6 розділу І Інструкції №1452/73 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції №1452/73, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Аналогічні положенням викладені в пунктах 3, 4, 6 Порядку №1103.
Пунктом 10 Порядку №1103 передбачено, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.
Правовий аналіз положень розділу ІІІ Інструкції №1452/73 та пункту 10 Порядку №1103 дає підстави для висновку, що проведення лабораторних досліджень біологічного середовища або крові є обов`язковим: з метою визначення наркотичного засобу або психотропних речовин (пункт 7 Інструкції №1452/73); якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами (пункт 14 Інструкції № 1452/73).
Наведені норми закону та підзаконних актів свідчать про те, що, у разі проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння не передбачено проведення лабораторних досліджень біологічного середовища або крові. Такий огляд проводиться лікарем із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).
Згідно встановлених у справі обставин, у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 лікарем було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Drager», який є законодавчо регульованим засобом вимірювальної техніки.
При цьому, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 на час його огляду на стан алкогольного сп`яніння перебував у свідомому стані.
Отже, доводи захисника про порушення відносно ОСОБА_1 порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не ґрунтуються на вимогах релевантних нормативних актів.
Посилання в апеляційній скарзі на безпідставність зупинки ОСОБА_1 , на увагу суду не заслуговує, оскільки причини зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому не підлягають доказуванню у даній справі. 
Разом з тим, ОСОБА_1 мав право оскаржити на його думку неправомірні дії працівників поліції, однак таким правом ймовірно не скористався, оскільки матеріали справи не містять доказів такого оскарження та їх результатів.
Аргументи захисника щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом суд відхиляє, як такі що не відповідають наявним матеріалах справи доказам, зокрема, з відеозапису чітко вбачається, що працівником поліції було повідомлено водія ОСОБА_1 , про те, що він відсторонений тимчасово від подальшого керування транспортним засобом до встановлення стану його сп?яніння. 
Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись в повній мірі з твердженням захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом його вини з огляду на наступне.
Так, за змістом статей 251, 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. 
Тобто протокол про адміністративне правопорушення за своєю природою є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, який оцінюється судом разом з іншими по справі доказами.
У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №818359 від 04 липня 2025 року, складений відносно ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить усі необхідні реквізити, а тому є належним та допустимим доказом, який оцінюється судом разом із іншими по справі доказами.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Разом з тим, зазначені в протоколі серії ААД №818359 від 04 липня 2025 року обставини підтверджуються іншими дослідженими доказами у справі.
Посилання ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції на те, що він діяв в стані крайньої необхідності, суд оцінює критично з огляду на наступне.
За змістом статті 17 КУпАП особа, яка діяла у стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
В обґрунтування крайньої необхідності, ОСОБА_1 зазначав, що під час повітряної тривоги, 17 травня 2025 року о 02 год 21 хв, він на прохання військових на своєму транспортному засобі підвозив їх для виконання бойового завдання (знешкодження повітряних цілей), однак, доказів на підтвердження вказаних обставин, ОСОБА_1 не надав.
Разом з цим, таке твердження суперечить його поясненням наданим працівникам поліції під час його зупинки.
З урахуванням викладеного, наведені ОСОБА_1 обставини, на переконання апеляційного суду, не є підставою для визнання його (водія) дій такими, що вчиненні в стані крайньої необхідності.
Згідно довідки Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області  ОСОБА_1  отримував посвідчення на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 (а.с.12).
За такого, обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Ліпатовим Сергієм  Володимировичем   - залишити без задоволення.
Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т.В. Крамаренко