Справа № 460/5879/16-а
Провадження №2-а/944/7/25

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025  року | м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Поворозника Д.Б.,
за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,
представника позивача Петришин І.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання дій протиправним і скасування рішення,

встановив:

29 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому, з урахуванням заяви представника ОСОБА_4 від 12 вересня 2022 року про зміну предмета позову, просила визнати протиправним і нечинним рішення Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області від 06 жовтня 2015 року № 705 «Про затвердження детального плану кварталу житлової забудови в селі Лісопотік Яворівського району Львівської області».
На обґрунтування позову зазначає, що ухвалою сесії Ясниської сільської ради народних депутатів від 15 червня 1991 року «Про вилучення земельних ділянок з колгоспу «Іскра» Ясниська сільська рада народних депутатів вилучила 3 га орної землі біля Лісового потоку з колгоспу «Іскра» для додаткових наділів жителям Ясниської сільської ради Яворівського район Львівської області. З вилучених 3 га орної землі рішенням Ясниської сільської ради народних депутатів було передано у користування жителям с. Лісовий Потік: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 по 0,25 га землі для ведення особистого підсобного господарства. Переданою у 1991 році земельною ділянкою вона користується для ведення особистого селянського господарства, щороку вносить плату за землю у вигляді земельного податку. Відповідно до даних погосподарських книг, які ведуться Ясниською сільською радою, земельна ділянка рахується за нею із цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства. На початку червня 2016 року їй стало відомо про те, що частину її земельної ділянки Ясниська сільська рада передала іншій особі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 14 липня 2016 року вона та інші землекористувачі звернулися до Яворівської районної державної адміністрації із зверненням щодо протиправних дій сільського голови. Комісія Яворівської районної державної адміністрації встановила, що Генеральним планом села Лісопотік Яворівського району Львівської області не передбачено кварталу житлової забудови на земельних ділянках, якими вона та інші заявники користуються для ведення особистого селянського господарства. Також комісією встановлено, що Детальний план групи індивідуальної житлової забудови у 2015 році Ясниською сільською радою Яворівського району Львівської області не виготовлявся і не затверджувався. На її звернення 25 серпня 2016 року Ясниська сільська рада повідомила, що у 2015 році в межах села Лісопотік було розроблено квартал житлової забудови. Детальний план кварталу житлової забудови було затверджено рішенням Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області № 705 від 06 жовтня 2016 року. Інших планів протягом 2013-2016 років не розроблялося і не затверджувалося на сесіях Ясниської сільської ради. Оскаржуване рішення вона вважає таким, що прийняте з грубим порушенням вимог законодавства у сфері містобудування, а також даним рішенням не може бути обмежено чи позбавлено її у користуванні земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства. Генеральний план с. Лісопотік Яворівського району Львівської області був виготовлений у 2010 році ДП «Державний інститут проектування міст «Містопроект» та затверджений рішенням Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області № 90 від 10 жовтня 2011 року. План зонування у складі Генерального плану с. Лісопотік не розроблявся, зміни до Генерального плану не вносилися. Генеральним планом не передбачено кварталу житлової забудови на земельних ділянках, якими користується вона та жителі с. Лісопотік для ведення особистого селянського господарства. Законом України «Про регулювання містобудівної документації» визначено, що детальний план в межах населеного пункту уточнює положення генерального плану та визначає планувальну організацію і розвиток частини території, детальний план має відповідати генеральному плану. Також даним законом визначено, що розроблені проекти містобудівної документації на місцевому рівні (генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани) підлягають громадським слуханням. Позивач зазначає, що законом заборонено затверджувати на місцевому рівні проекти містобудівної документації без проведення громадських слухань. Зважаючи на те, що рішення про розроблення детального плану кварталу житлової забудови в межах села Лісопотік та проект детального плану кварталу житлової забудови в межах села Лісопотік у 2015 році у визначеному порядку не оприлюднювалися. Громадські слухання щодо проекту детального плану кварталу житлової забудови не проводилися, чим Ясниська сільська рада позбавила її можливості взяти участь в обговоренні проекту детального плану кварталу житлової забудови в межах с. Лісопотік. Зважаючи на викладене, позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Кондратьєвою Н.А. від 30 грудня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
30 січня 2017 року ОСОБА_2 подала заяву про залученні її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Зазначає, що рішення у справі може вплинути на її права, оскільки вона звернулася до Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області із заявою про виділення їй земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд в с. Лісопотік. Рішенням, яке оспорюється ОСОБА_1 , був затверджений детальний план кварталу індивідуальної забудови, на підставі якого їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у вказаному кварталі. Також на її замовлення було розроблено проект землеустрою та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер. Оспорюване рішення вважає законним, а його скасування порушить її права.
Також 30 січня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із аналогічною за змістом та підставами заявою про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
20 квітня 2017 року представник Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області Лозинський Б.Є. подав заперечення проти адміністративного позову ОСОБА_1 . На обґрунтування заперечень вказав, що позивачем не надано жодного документа, який би підтверджував факт передачі їй земельної ділянки в межах території, на якій розташовано квартал житлової забудови. Також не надано документів, які підтверджують користування або перебування у власності позивача земельної ділянки на території кварталу. Звертає увагу, що Ясниською сільською радою затверджено детальні плани деяким громадянам, зокрема, третій особі у справі ОСОБА_2 , яка у встановленому законом порядку отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку. При виборі місця розташування кварталу житлової забудови в с. Лісоптік, Ясниська сільська рада користувалась Генеральним планом, який погоджено у всіх інстанціях, в тому числі із начальником відділу містобудування. Генеральний план був затверджений ще у 2010 році, з тих пір не змінювався і територія, на якій було прийнято рішення розмістити квартал житлової забудови на Генеральному плані позначена як садибна житлова забудова. Дані землі перед прийняттям рішення про розташування кварталу житлової забудови, мали відповідно статус «Землі запасу сільської ради для житлового будівництва». Позивачем у позовній заяві перераховано декілька статей Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», однак не вказано, які, на думку позивача, вимоги даного закону порушені Ясниською сільською радою і в чому конкретно полягають дані порушення. Громадські слухання по кварталу забудови проводились, що підтверджується ксерокопією витягу із газети «Львівська пошта» від 01 серпня 2015 року, тобто твердження ОСОБА_1 щодо відсутності слухань є неправдивим. Крім того, всім мешканцям, що проживають на території Ясниської сільської ради, було відомо про затвердження детального плану житлової забудови, оскільки люди, в тому числі і позивач, звертались до сільської ради із заявами про виділення земельних ділянок для житлової забудови і обслуговування житлового будинку. Детальний план кварталу житлової забудови був, за дорученням сільської ради, розроблений ТзОВ «АМ ХОРС» і затверджений начальником відділу містобудування Яворівської РДА. Крім рішення № 705 від 06 жовтня 2015 року, яке оскаржується, йому передували: рішення Ясниської сільської ради № 632 від 08 червня 2015 року «Про виготовлення детального плану території кварталу індивідуальної житлової забудови ділянки №3 на території с. Лісопотік орієнтовною площею 2,5 га»; рішення Ясниської сільської ради № 702 від 06 жовтня 2015 року, яким був затверджений порядок денний 1-го пленарного засідання ХХІУ сесій від 06 жовтня 2015 року. Вищезазначене є доказом того, що порядок денний, тобто і прийняття рішення № 705, що оскаржується, було оприлюднено ще 06 жовтня 2015 року, а також дані рішення, які передували рішенню № 705, ніким не оскаржувалась і набрали законної сили. 
Ухвалою суду від 10 січня 2018 року суддею Яворівського районного суду Львівської області Кондратьєвою Н.А. передано справу на розгляд Львівського окружного адміністративного суду. 
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Гулик А.Г. від 08 лютого 2018 року матеріали справи передано на розгляд Яворівського районного суду Львівської області.
26 листопада 2018 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 подала клопотання про долучення доказів, в якому зазначила, що позивачка в позовній заяві вказує, що про існування рішення Ясниської сільської ради від 06 жовтня 2015 року №705, яким було затверджено план кварталу житлової забудови в селі Лісопотік Яворівського району, їй стало відомо 25 серпня 2016 року, тому вона вважає, що не пропустила строк звернення до суду. Однак дане твердження є хибним, оскільки позивачці стало відомо про існування детального плану житлової забудови в селі Лісопотік та рішення Яснийської сільської ради від 07 жовтня 2015 року, яким було затверджено план кварталу житлової забудови в селі Лісопотік Яворівського району ще 21 жовтня 2015 року. Наведене підтверджується зверненням позивачки ОСОБА_1 та інших осіб до голови Львівської обласної державної адміністрації Синютки О.М. від 22 березня 2018 року (зареєстроване 05 квітня 2018 року), з якого вбачається, що позивачці стало відомо про існування детального плану житлової забудови в селі Лісопотік та рішення Ясниської сільської ради від 07 жовтня 2015 року, яким було затверджено план кварталу житлової забудови в селі Лісопотік Яворівського району, ще 21 жовтня 2015 року. Зокрема, вона вказує, що 21 жовтня 2015 року та 31 грудня 2015 року сесією Ясниської сільської ради були прийняті позитивні рішення за їх заявами: Ясниська сільська рада, розглянувши їх заяви, відповідно до затвердженого детального плану групи індивідуальної забудови (так було зазначено в рішеннях) надала їм дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в с. Лісопотік орієнтовною площею 0,10 га кожна» Отже, даний документ підтверджує те, що позивачка знала ще 21 жовтня 2015 року про існування плану житлової забудови та оспорюваного рішення, а також, що позивачка пропустила строк звернення до суду про оскарження даного рішення без поважних на те причин.
Ухвалою суду від 08 липня 2021 року замінено відповідача Ясниську сільську раду Яворівського району Львівської області на її правонаступника Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 жовтня 2021 року адміністративну справу передано судді Білецькій М.О.
Ухвалою судді Білецької М.О. адміністративну справу прийнято до провадження.
12 вересня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмета позову.
Ухвалою судді Білецької М.О., занесеною до протоколу судового засідання від 12 вересня 2022 року, прийнято заяву про зміну предмета спору.
Ухвалою судді Білецької М.О. від 09 листопада 2022 року витребувано в Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області оригінал Детального плану території житлового кварталу в селі Лісопотік Яворівського району Львівської області, який виконано у 2015 році ТзОВ «АМ ХОРС».
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 жовтня 2021 року адміністративну справу передано судді Поворознику Д.Б.
Справу було прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. 
Ухвалою від 06 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Під час розгляду справи представник позивача Петришин І.М. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що позивач та інші жителі села Лісопотік отримали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, користуються ними. У 2016 році позивачка дізналася про те, що їхні земельні ділянки рішенням Ясниської сільської ради виділені під забудову, тому звернулася до районної адміністрації. Оскаржуване рішення не публікувалося, сільська рада не довела до мешканців села інформацію про розроблення детального плану, громадські слухання не були проведені, позивачка була позбавлена можливості висловити свої пропозиції чи заперечення. Позивачка зверталася до сільської ради та Яворівської районної державної адміністрації із заявою про надання детального плану території, однак такий не було надано. Земельна ділянка, якою користувалася позивачка передана їй рішенням 1991 року, була вилучена в колгоспу, відомості про передачу земельної ділянки внесено до Поземельної книги. Представник позивача зазначає, що сторонами не заперечується те, що позивачка користується земельною ділянкою. На даний час позивачка також вільно користується земельною ділянкою, вона в неї не вилучалася, але її включено в масив, призначений під забудову. Не відомо, чи позивач скористалася правом на приватизацію земельної ділянки, однак не оформлення права власності на земельну ділянку не позбавляє права на користування земельною ділянкою. Їй відомо, що земельні ділянки в цьому масиві виділялися, зокрема, третім особам у справі. Позивач зверталася до сільської ради із заявою про передачу їй земельної ділянки для будівництва, однак сільською радою не було виділено земельної ділянки, рішення не приймалося. Представник позивача також зазначає, що надані відповідачем копії Детального плану території є неналежними доказами, зважаючи на таке. В завданні плану немає підпису і печатки сільської ради і архітектора, отже, це не оригінал детального плану. Очевидно, що представники сільської ради надали наявні в них копії. На запит суду Яворівська РДА повідомила про те, що в них немає другого примірника Детального плану території, хоч мав зберегтися. Є розбіжності щодо дати рішення сільської ради і площі ділянки в різних документах детального плану. Наданий сільською радою детальний план території не відповідає вимогам організаційних документів. Щодо підстави позову – Детального плану території не було на момент його затвердження. Мешканці села Лісопотік та позивач зверталися до сільської ради щоб їм надали Детальний план території, однак в сільській раді вказали, що такого немає. Позивач ставить під сумнів копії ОСОБА_12 плану території, тому необхідно дослідити оригінал. Наданий ОСОБА_12 план території не містить всіх необхідних підписів. Позивач просить скасувати рішення сільської ради про затвердження Детального плану території, оскільки такого не існувало на момент його затвердження, оскільки сільська рада не надавала його на вимогу позивача. В протоколі громадських слухань зазначено, що такі проведено не в с. Лісопотік, а в с. Ясниська, тобто не в межах територіальної громади, якої він стосувався. Проект плану не публікувався, не обговорювався. Підставою позову є порушення права позивача на участь в обговоренні містобудівної документації, яка стосується її прав та обов`язків, позивач не могла подати зауваження та пропозиції. 
Під час розгляду справи представник відповідача Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області позовні вимоги заперечила. Зазначила, що рішення є законним, всі процедури були дотримані. На даний час немає інформації про громадські слухання. На якій підставі надаються дозволи на розроблення проектів землеустрою їй невідомо. Детальний план території розроблявся, він є, можливо був втрачений при передачі документів із Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області. Селищна рада зверталася для отримання плану до організації, яка його розробляла, цим займався архітектор сільської ради. В сільській раді не було Детального плану, вони отримали примірник у виконавця. Сільська рада надала Генеральний план села Лісоптік, це основний документ, там міститься і детальний план території.
Під час розгляду справи представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Гордон І.М. заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що ОСОБА_2 було відомо про затвердження Детального плану території, вона звернулася до сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, розроблено і затверджено проект, присвоєно кадастровий номер земельній ділянці та отримано право власності. Громадські слухання проводилися, є оголошення в газеті «Львівська пошта» від 01 серпня 2015 року. В цьому кварталі близько 15 осіб оформили право власності на земельні ділянки, у випадку скасування рішення, тому буде порушено їх права.
В судове засідання 24 лютого 2025 року позивач ОСОБА_1 не прибула, про розгляд справи повідомлена належним чином.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Петришин І.М. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому.
В судове засідання 24 лютого 2025 року представник Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області не прибув, про розгляд справи селищна рада повідомлена належним чином.
В судове засідання 24 лютого 2025 року третя особа ОСОБА_2 та/чи її представник не прибули, про розгляд справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подала.
В судове засідання 24 лютого 2025 року третя особа ОСОБА_3 не прибула про розгляд справи повідомлена належним чином. 
Згідно з ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Враховуючи наявні у справі матеріали, наявність підтвердження належного повідомлення вказаних учасників процесу про час та місце судових засідань та з врахуванням думки учасників процесу, що з`явилися, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без участі учасників, які не прибули, за наявними в матеріалах справи доказами.
Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та в зв`язку із складністю справи відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк десять днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, а саме на 14 годину 00 хвилин 06 березня 2025 року (ст. 277 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оцінивши доводи сторін і третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.
Суд встановив, що ухвалою сесії Ясниської сільської ради народних депутатів від 15 червня 1991 року «Про вилучення земельних ділянок з колгоспу «Іскра» Ясниська сільська рада народних депутатів вилучила 3 га орної землі біля Лісового потоку з колгоспу «Іскра» для додаткових наділів жителям Ясниської сільської ради Яворівського район Львівської області. 
На колективне звернення жителів села Лісопотік Яворівського району Львівської області від 14 липня 2016 року щодо наданих їм у користування земельних ділянок, Яворівська районна державна адміністрація Львівської області повідомила про те, що у 2010 році Державним підприємством «Державний інститут проектування міст «Містопроект» було виготовлено генеральний план села Лісопотік Ясниської сільської ради Яворівського району, генеральний план затверджений рішенням Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області № 90 від 10 жовтня 2011 року, план зонування у складі генерального плану не розроблявся і зміни до генерального плану не вносилися, у 2015 році Ясниською сільською радою не приймалось рішень щодо виготовлення детальних планів. 
На звернення жителів села Лісопотік Яворівського району Львівської області щодо надання земельних ділянок для обслуговування житлових будинків на землях, які жителі використовують як городи, Яворівська районна державна адміністрація Львівської області повідомила 05 серпня 2016 року про те, що факти, висвітлені в заяві, мають місце, вирішення наведених питань входить до компетенції органів місцевого самоврядування, сільській раді рекомендовано надати детальний план забудови житлового кварталу і протокол громадських обговорень.
На звернення ОСОБА_1 Ясниська сільська рада Яворівського району Львівської області 25 серпня 2016 року повідомила про те, що у 2015 році в межах села Лісопотік було розроблено квартал житлової забудови, детальний план кварталу житлової забудови було затверджено рішенням сесії Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області № 705 від 06 жовтня 2015 року, інших планів протягом 2013-2016 років не розроблялось і не затверджувалось. 
Рішенням Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області «Про виготовлення детального плану території кварталу індивідуальної житлової забудови ділянки № 3 на території в с. Лісопотік орієнтованою площею 2.5 га» № 632 від 08 червня 2015 року надано дозвіл на виготовлення детального плану території кварталу індивідуальної житлової забудови ділянки № 3 на території в с. Лісопотік орієнтованою площею 2.5 га.
Рішенням Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області «Про затвердження порядку денного І-го пленарного засідання XXIV сесії Ясниської сільської ради» № 702 від 06 жовтня 2015 року вирішено затвердити порядок денний пленарного засідання від 06 жовтня 2015 року, одним з питань якого було затвердження Детального плану с. Лісопотік Яворівського району Львівської області.
Детальний план території житлового кварталу в селі Лісопотік Яворівського району Львівської області на замовлення Ясниської сільської ради було розроблено у 2015 році ТзОВ «АМ ХОРС».
01 серпня 2015 року в газеті «Львівська Пошта» № 84 (1695) було опубліковано оголошення про проведення Ясниською сільською радою Яворівського району Львівської області громадського обговорення щодо виготовлення детальних планів кварталу житлової забудови в АДРЕСА_1 , квартал житлової забудови в АДРЕСА_2 , квартал житлової забудови в АДРЕСА_3 , громадські слухання відбудуться 01 вересня о 14 годині 00 хвилин в приміщенні сільської ради.
01 вересня 2015 року проведено громадські обговорення Детального плану території в межах с. Лісопотік, про що складено Протокол № 3. 
Як вказано в протоколі громадських обговорень, основною метою проведення такого заходу було ознайомлення громадськості щодо розробки детального плану розміщення кварталу житлової забудови в с. Лісопотік.
Даний протокол містить висновок про те, що детальний план території розробляється для потреб жителів с. Лісопотік, не суперечить їхнім інтересам. 
Додаток № 1 до протоколу громадських слухань членів територіальної громади містить список учасників громадських слухань членів територіальної громади, які були присутні під час обговорення про що поставили свої підписи. 
Рішенням Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області № 705 від 06 жовтня 2015 року «Про затвердження детального плану с. Лісопотік» затверджено детальний план території щодо розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови в с. Лісопотік Яворівського району Львівської області.
Також суд встановив, що на підставі заяв третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 та ОСОБА_13 Ясниською сільською радою Яворівського району Львівської області були прийняті рішення про надання їм дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Лісопотік Яворівського району Львівської області.
Так, рішенням Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області № 714 від 06 жовтня 2015 року, ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Лісопотік, орієнтованою площею 0,1100 га.
Рішенням Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області № 718 від 06 жовтня 2015 року, ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Лісопотік, орієнтованою площею 0,1000 га.
ОСОБА_2 та ОСОБА_13 виготовили проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок їм у власність в с. Лісопотік Яворівського району Львівської області.
За заявою ОСОБА_2 було внесено відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 4625889200:07:001:0216, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру.
Описане вище рішення № 705 від 06 жовтня 2015 «Про затвердження детального плану с. Лісопотік», яким затверджено Детальний план території щодо розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови в с. Лісопотік Яворівського району Львівської області, є предметом оскарження в даній справі з підстав порушення визначеного законом механізму проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту містобудівної документації.
Крім того, позивач вказує, що Детального плану фактично не було на момент його виготовлення, такий не надавався позивачу на її вимогу, а також він не відповідає вимогам організаційних документів, не містить всіх необхідних підписів.
На момент прийняття спірного рішення Ясниської сільської ради № 705 від 06 жовтня 2015 року чинним був Генеральний план с. Лісопотік Яворівського району Львівської області, затверджений рішенням Ясниської сільської ради № 90 від 10 жовтня 2011 року.
Відповідно до положень Генерального плану с. Лісопотік, дослідженого судом, достовірно встановлено, що територія, щодо якої було розроблено детальний план території, відноситься до території раніше запроектованої житлової садибної забудови.
Наведеним спростовуються твердження позивача, вказані в позовній заяві, про те, що Генеральним планом села Лісопотік не було передбачено кварталу житлової забудови на земельних ділянках, якими вона та інші мешканці користувалися для ведення особистого селянського господарства. 
Відповідних положень Генерального плану с. Лісопотік ОСОБА_1 чи інші особи не оскаржували, він є чинним, в тому числі в частині спірного кварталу житлової забудови, а тому як основний документ містобудівної документації має обов`язково враховуватись при розробці іншої містобудівної документації. 
Як зазначено у Детальному плані території, цей план житлового кварталу в с. Лісопотік Яворівського району розроблений на замовлення Ясниської сільської ради згідно з Рішення Ясниської сільської в проекті опрацьовано планувальне рішення використання та забудови території 3,4344 га. Детальний план розроблений в межах структурно-планувального елементу території населеного пункту, який має цілісний планувальний характер. Переглянувши наявні планувальні обмеження, виходячи з оптимального формування транспортних потоків і раціонального використання території проектом ДПТ сформовано групу малоповерхової садибної житлової забудови на основі структурно-планувального елементу території населеного пункту, який має цілісний планувальний характер орієнтовною площею території 3,4344 га. Проектним рішенням ДПТ не вносяться зміни до планувальної структури даного кварталу садибної житлової забудови, а його рішення не суперечать основним рішенням генерального плану населеного пункту. Планування проектної території передбачає розташування 17 садибних житлових будинків, сумарна розрахункова кількість мешканців кварталу – 51 мешканець.
Своє порушене право позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення стосується її прав як землекористувача, земельна ділянки якої знаходяться в межах Детального плану території, затвердженого спірним рішенням відповідача, внаслідок чого вона буде змушена припинити користування земельною ділянкою, якою вона користується з 1991 року для ведення особистого селянського господарства.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам з врахуванням поданих доказів, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частинами 2 та 6 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Як роз`яснено в рішенні Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп, частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.
У Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дано визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес». Зокрема, зазначено, що у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова) означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Суд також враховує, що поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) до тлумачення поняття «спір про право».
Зокрема, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
ЄСПЛ, зокрема у рішеннях «Georgiadis v. Greece» (заява № 21522/93, пункт 34), «Ferrazzini v. Italy» (заява № 44759/98, пункт 30), «Benthem v. the Netherlands» (заява № 8848/80, пункт 32), зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті, незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Аналогічний правовий висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 8 травня 2018 року у справі № 9901/386/18, та Верховним Судом у постановах від 4 липня 2018 року у справі № 367/4883/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 539/1699/17, від 11 серпня 2021 року у справі № 480/8472/20 та від 15 вересня 2021 року у справі № 742/3070/18.
Предметом спірних правовідносин є правомірність рішення Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області «Про затвердження детального плану кварталу житлової забудови в селі Лісопотік Яворівського району Львівської області» № 705 від 06 жовтня 2015 року, яким затверджено Детальний план території в межах села Лісопотік Яворівського району Львівської області.
Отже, у цій справі позивачами оскаржується нормативно-правовий акт, прийнятий Ясниською сільською радою Яворівського району Львівської області.
Зокрема, у статті 4 КАС України визначено терміни «нормативно-правовий акт» та «індивідуальний акт»: нормативно-правовий акт – це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт – це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Тому, перевіряючи законність рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання своїх управлінських функцій, судам, з метою уникнення істотних порушень норм процесуального права, необхідно розмежовувати поняття «нормативно-правовий акт» та «індивідуальний акт». Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 183/6195/17, від 26 травня 2020 року у справі № 826/17586/16 та від 31 травня 2021 року у справі № 826/16053/16.
Згідно з пунктом 3 «Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 (із змінами та доповненнями) на державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб`єктами нормотворення в електронній (через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади) або паперовій формі в порядку, визначеному Мін`юстом, що містять норми права, мають неперсоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами «Для службового користування», «Особливої важливості», «Цілком таємно», «Таємно» та іншими, а також прийняті в порядку експерименту.
У «Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації», затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 15 травня 2013 року № 883/5) визначено, що нормативно-правовий акт – офіційний документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування.
Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовуються неодноразово.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2019 року у справі № 826/14366/15, від 09 грудня 2020 року у справі № 813/746/18, від 24 червня 2021 року у справі № 560/3160/20, та від 20 травня 2022 року у справі № 160/9717/21.
Суд також зазначає, що в контексті норм КАС України стосовно підходів до розгляду справ щодо законності актів, які містять положення, що відповідають основним критеріям «норми права» варто розуміти: 1) суттєвий та 2) довготривалий вплив на суспільно-управлінські відносини.
У статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено: детальний план території – містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території (пункт 3 частини 1 статті 1); містобудівна документація – затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій (пункт 7 частини 1 статті 1).
Відповідно до частин 1 та 3 статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування.
Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.
Відповідно до частин 1 та 4 статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.
Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.
Відповідно до приписів частини 2 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.
Згідно з частиною 1статті 25 цього ж Закону режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.
Аналіз вказаних положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозволяє стверджувати, що ДПТ містить правові приписи нормативного характеру, які розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово. Затверджуючи своїм рішенням містобудівну документацію щодо ДПТ місцева рада формує обґрунтування щодо деталізації положень генерального плану міста, тобто здійснює нормативне регулювання відповідних відносин.
Визначальною умовою, що може слугувати критерієм загальності чи персоніфікованості суб`єктів впливу, є їх коло. Адже кількість як величина має відносний характер, може змінюватись і не є сталим показником регулятивного впливу юридичних актів. Під час визначення кола суб`єктів, правовий статус яких регламентує правовий акт, необхідно зважати лише на ті із них (фізична чи юридична особа, орган, організація, спільність людей тощо), для яких правовим актом установляюются права та обов`язки безпосередньо, щодо яких праворегуляторний вплив є прямим (а не усіх суб`єктів, для яких він може мати якесь юридичне значення).
У зв`язку із наведеним, суд зазначає, що рішення Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області «Про затвердження детального плану кварталу житлової забудови в селі Лісопотік Яворівського району Львівської області» № 705 від 06 жовтня 2015 року, яким затверджено Детальний план території в межах села Лісопотік Яворівського району Львівської області, має ознаки нормативно-правового акта.
Суд враховує, що правові висновки щодо того, що рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено містобудівну документацію на місцевому рівні, має ознаки нормативно-правового акта міститься, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 363/3786/17, Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 466/1264/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 826/9175/18, від 28 липня 2022 року у справі № 640/31850/20.
Стаття 264 КАС України визначає особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень.
Зокрема, однією з особливостей провадження у таких справах відповідно до частини 2 статті 264 КАС України є те, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.
Вирішуючи питання про те, чи має позивач право на звернення до суду з даним позовом, суд звертає увагу, що адміністративні суди, у випадку необхідності перевірки дотримання суб`єктами владних повноважень гарантованих особі прав, зокрема, наданих статтями 13, 23, 50, 54 Конституції України, у правовідносинах, пов`язаних із благоустроєм населених пунктів, плануванням та забудовою території, повинен застосовувати широке тлумачення поняття «охоронюваний інтерес». За загальним правилом, такий інтерес включає у тому числі захист права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, створення умов для комфортного та безпечного проживання на території відповідного населеного пункту.
З аналізу статей 264-265 КАС України слідує, що особливістю провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів є те, що для таких категорій спорів передбачено, фактично, необмежене коло осіб, які можуть ініціювати відкриття відповідного провадження в адміністративному суді; необмежене в часі право на доступ до суду для ініціювання такого спору; додаткові гарантії інформування всіх про початок розгляду судом такого спору; додаткові процесуальні гарантії для сторін, що надаються згідно з положеннями КАС України у справах, що розглядаються за правилами загального позовного провадження; спеціальні повноваження суду, спрямовані на гарантування ефективного захисту.
На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку про те, що з позовом про оскарження рішення Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області № 705 від 06 жовтня 2015 року, яке має ознаки нормативно-правового акта, можуть звернутися як особи, щодо яких застосовано це рішення, так і особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких воно буде або може бути застосовано.
У постанові від 11 вересня 2023 року у справі № 320/258/19 Верховний Суд дійшов висновку, що положення частини другої статті 264 КАС України «право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт» слід розуміти як запровадження у процесуальному законодавстві України (з деякими особливостями, які зобов`язують особу довести у суді, що такий акт стосується її інтересів) доктрини actio popularis (з лат. - «суспільна дія»), згідно з якою позов може бути подано в інтересах «публічного порядку, законності» (без обов`язку позивача доводити при зверненні до суду, що відповідне рішення суб`єкта владних повноважень вже та безпосередньо зачіпає права та свободи такого позивача).
Право ініціювати у суді справу (locus standi) про визнання протиправним та нечинним рішення суб`єкта владних повноважень, яке володіє ознаками нормативно-правового акта, ґрунтується, фактично, на зазначеному статусі оскаржуваного акта. Відмова у доступі до суду особи у такій категорії спорів може призвести до ситуації, за якої рішення суб`єктів владних повноважень, що володіє ознаками нормативно-правового акта, буде залишатися поза межами судового контролю.
Крім того, у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 522/3665/17 Верховний Суд дійшов таких висновків: обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже і матеріально-правової заінтересованості), є: (а) незаконність інтересу – його суперечність Конституції, законам України, принципам права; (б) не правовий характер вимог - вимоги не породжують правових наслідків для позивача. Це виключає можливість віднесення спору до «юридичного» відповідно до частини другої статті 124 Конституції України; (в) встановлена законом заборона пред`явлення позову на захист певного інтересу (наприклад, заборона оскаржувати рішення дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя особою, яка подала скаргу на суддю); (г) коло осіб, які можуть бути позивачами, прямо визначено законом, і позивач до їх числа не належить (це свідчить про відсутність матеріальної правоздатності); (д) позивач звернувся за захистом інтересів інших осіб – держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб.
У разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи і відмовляє у відкритті адміністративного провадження.
Якщо ж очевидних ознак відсутності матеріально-правової зацікавленості на стадії відкриття провадження не встановлено, суд, за наявності інших законних передумов, відкриває провадження. Якщо очевидні ознаки відсутності матеріально-правової зацікавленості виявлені після відкриття провадження, суд має право закрити провадження.
Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті. Це питання повинно вирішуватися, насамперед, судом першої інстанції, який має широку дискрецію.
Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду: а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають); або в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.
З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.
З цього приводу також необхідно зазначити, що у рішеннях ЄСПЛ сформовано сталу практику стосовно поняття «в інтересах суспільства». 
Зокрема, аналіз практики ЄСПЛ (рішення у справах «Ocalan v.», заява № 46221/99, пункт 168; «Former King of Greece and Others v. Greece», заява № 25701/94, пункт 89; «Iatridis v. Greece», заява № 31107/96, пункт 55) дає підстави для висновку, що складовими принципу верховенства права Суд визнає, зокрема, збалансованість інтересів окремого індивіда з інтересами інших членів суспільства, принцип пропорційності, справедливий баланс між вимогами спільного (публічного) інтересу та захистом фундаментальних прав особи.
У справі «Kaminskas v. Lithuania» (заява № 44817/18), яка стосувалася рішення про знесення будинку заявника у зв`язку з тим, що будинок був незаконно збудований на ділянці, що належить до земель лісового фонду, ЄСПЛ дійшов висновку, що рішення про знесення переслідувало легітимні цілі, відповідало суспільним інтересам (пункт 53) та було необхідним у демократичному суспільстві. ЄСПЛ врахував складне становище заявника з огляду на його пенсійний вік, погане здоров`я та низький дохід (пункт 34), проте співставив інтереси заявника із загальними інтересами суспільства у збереженні лісів та довкілля і зазначив, що ані вік заявника, ані інші особисті його обставини не можуть мати вирішального значення з урахуванням того, що заявник свідомо збудував будинок на охоронюваній ділянці без відповідного дозволу (пункт 64).
Зазначені висновки ЄСПЛ враховані у практиці Верховного Суду, відповідно до якої судовий контроль за законністю рішень місцевих органів влади щодо планування забудови території стосується захисту суспільного (публічного) інтересу (постанови від 20 березня 2019 року у справі № 810/726/18 та від 30 вересня 2020 року у справі № 1.380.2019.004102).
Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 має у користуванні земельну ділянку, якою користується для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах території, стосовно якої прийняте спірне рішення про затвердження Детального плану території, а саме ухвалою сесії Ясниської сільської ради народних депутатів від 15 червня 1991 року «Про вилучення земельних ділянок з колгоспу «Іскра» Ясниська сільська рада народних депутатів вилучила 3 га орної землі біля Лісового потоку з колгоспу «Іскра» для додаткових наділів жителям Ясниської сільської ради, з вилучених 3 га орної землі рішенням Ясниської сільської ради народних депутатів було передано у користування жителям с. Лісовий Потік, зокрема, ОСОБА_1 , по 0,25 га землі для ведення особистого підсобного господарства.
Даних обставин відповідач та/чи треті особи не заперечили і не спростовували. 
Як описано вище, в обґрунтування порушення свого права прийняттям спірного рішення Ясниської сільської ради позивач зазначила порушення при прийнятті такого визначеного законом механізму проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту містобудівної документації.
З огляду на встановлені судом обставини справи та зважаючи на характер спірних правовідносин, суд вважає, що у позивача наявне право на звернення до суду з цим позовом, оскільки заявлені вимоги стосуються не тільки безпосередньо її інтересів, як землекористувача, а й невизначеного кола осіб – жителів громади с. Лісопотік Яворівського району Львівської області.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.10.2023 у справі № 380/15810/21.
Щодо процедури проведення громадських слухань, суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (тут і далі – в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій.
Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частин першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.
Сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи зобов`язані забезпечити: 1) оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками; 2) оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості; 3) реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні (у разі її утворення); 4) узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію; 5) оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.
Оприлюднення проектів генеральних планів, планів зонування територій, детальних планів територій здійснюється не пізніш як місячний строк з дня їх надходження до відповідного органу місцевого самоврядування.
Оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні є підставою для подання пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування.
Пропозиції громадськості мають бути обґрунтовані в межах відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, будівельних норм, державних стандартів і правил та надаватися у строки, визначені для проведення процедури громадських слухань.
Пропозиції, надані після встановленого строку, не розглядаються.
Пропозиції до проектів містобудівної документації на місцевому рівні мають право надавати: 1) повнолітні дієздатні фізичні особи, які проживають на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; 2) юридичні особи, об`єкти нерухомого майна яких розташовані на території, для якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; 3) власники та користувачі земельних ділянок, розташованих на території, щодо якої розробляється документація, та на суміжній з нею; 4) представники органів самоорганізації населення, діяльність яких поширюється на відповідну територію; 5) народні депутати України, депутати відповідних місцевих рад.
Для розгляду спірних питань, що виникають у процесі громадських слухань, може утворюватися погоджувальна комісія.
Оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється у двотижневий строк з дня їх прийняття шляхом опублікування в медіа, що поширюються на відповідній території, а також розміщення таких рішень на офіційних веб-сайтах замовників містобудівної документації.
Проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні врегульовано Порядком проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 555 (далі – Порядок № 555).
Пунктом 2 Порядку № 555 (тут і далі – в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів у проектах містобудівної документації здійснюється під час розроблення відповідних проектів містобудівної документації.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 555 сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забезпечують: оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення проектів містобудівної документації з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками; оприлюднення розроблених проектів містобудівної документації і доступ громадськості до зазначеної інформації; реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації; узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками проектів містобудівної документації через погоджувальну комісію (у разі її утворення); оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 555 виконавчі органи сільських, селищних, міських рад оприлюднюють у двотижневий строк прийняті органами місцевого самоврядування рішення щодо розроблення проектів містобудівної документації шляхом опублікування таких рішень у засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.
Оприлюднення розроблених в установленому законодавством порядку проектів містобудівної документації здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня їх подання розробником до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради шляхом розміщення матеріалів (планшетів, макетів) у визначеному органом місцевого самоврядування місці та інформування громадян через розповсюдження брошур і повідомлень, засоби масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення інформації на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.
Пунктом 5 Порядку № 555 передбачено, що повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації має містити: 1) інформацію про мету, склад та зміст містобудівної документації, викладену у скороченій та доступній для широкої громадськості формі; 2) основні техніко-економічні показники, зокрема графічні матеріали, що відображають зміст містобудівної документації; 3) відомості про замовника та розробника проектів містобудівної документації та підстави для їх розроблення; 4) інформацію про місце і строки ознайомлення з проектом містобудівної документації; 5) інформацію про посадову особу органу місцевого самоврядування, відповідальну за організацію розгляду пропозицій; 6) відомості про строк подання і строк завершення розгляду пропозицій; 7) інформацію стосовно запланованих інформаційних заходів (презентація, прилюдне експонування, телевізійні програми, публічні конференції тощо).
Осіб, які забезпечують роботу з розгляду пропозицій громадськості, призначає орган місцевого самоврядування. Зазначені особи є відповідальними за автентичність проектів містобудівної документації.
Зі змісту вищенаведених норм можна встановити, що громадські слухання щодо проєктів містобудівної документації на місцевому рівні проводяться шляхом оприлюднення таких проєктів, надання особам, які мають право на подання пропозицій до проєктів містобудівної документації на місцевому рівні, строку для подання таких пропозицій, а також шляхом безпосереднього подання пропозицій громадськістю до відповідного органу місцевого самоврядування; утворення погоджувальної комісії у разі необхідності та, відповідно, оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проєктів містобудівної документації.
Цей висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 21 червня 2018 року у справі № 826/4504/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 463/1230/16-а, від 19 червня 2019 року у справі № 815/1884/18, від 13 березня 2020 року у справі № 320/6466/18.
Суд також враховує Рекомендацію № R(87)16 Комітету міністрів Ради Європи щодо адміністративних процедур, які зачіпають велику кількість осіб (прийнято Комітетом міністрів 17 вересня 1987 року) (Recommendation №. R (87) 16 on administrative procedures affecting a large number of persons), що визначає такі принципи прийняття адміністративних актів, що мають вплив на велику кількість осіб, зокрема: пропозиція прийняття відповідного акта повинна бути донесена до зацікавлених осіб у доступній та відкритій формі і таким чином, щоб це забезпечувало поінформованість зацікавлених осіб про можливий вплив від прийняття акта на їх права, свободи та інтереси; беручи до уваги об`єкт та наслідки пропонованого адміністративного акта, статус або кількість зацікавлених осіб, компетентний орган може прийняти рішення про те, що процедура участі триватиме за однією або кількома з таких форм: a) письмові спостереження; b) приватні чи публічні слухання; c) представництво в дорадчому органі компетентного органу; адміністративний акт повинен бути доведений до відома громадськості та відповідне повідомлення повинно містити інформацію про основні висновки, що випливають із процедури прийняття акта; мотиви прийняття адміністративного акта; інформацію про способи заперечення проти прийняття адміністративного акта та строк, протягом якого вони повинні бути використаним.
Таким чином, громадські слухання відбуваються з метою врахування громадських інтересів при розробленні містобудівної документації і вважаються належно організованими за наступних умов: оприлюднено інформацію про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у відповідному проекті із вказівкою на строк для подання таких пропозицій особами, які мають право на подання пропозицій до проектів містобудівної документації; безпосереднє подання пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування; утворення погоджувальної комісії у разі необхідності та, відповідно, оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації.
Як встановив суд і описано вище, 01 серпня 2015 року в газеті «Львівська пошта» № 84 (1695) було опубліковано оголошення про проведення громадського обговорення щодо розроблення детального плану кварталу житлової забудови в с. Лісопотік, ділянка № 3, громадські слухання відбудуться 01 вересня 2015 року, о 14 год 00 хв, в приміщенні сільської ради. 
Наведене свідчить про те, що Ясниською сільською радою порушено вимоги статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та наведених вище вимог Порядку № 555, оскільки не було оприлюднено розроблений проект містобудівної документації, а саме проект детального плану території в с. Лісопотік (текстові та графічні матеріали проекту ДПТ), шляхом розміщення матеріалів (планшетів, макетів) у визначеному органом місцевого самоврядування місці та інформування громадян через розповсюдження брошур і повідомлень, засоби масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення інформації на офіційному веб-сайті Ясниської сільської ради. Також не вказано місця та дати, де і коли можна ознайомитись з такими.
Окрім цього, оголошення про розроблення спірного Детального плану території, яке було розміщено відповідачем у газеті «Львівська пошта» № 84 (1695) 01 серпня 2015 року, не відповідає за змістом вимогам до повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації, встановлених в Порядку № 555, оскільки не вказані відомості про строк завершення розгляду пропозицій, інформацію про мету, склад та зміст містобудівної документації, викладену у скороченій та доступній для широкої громадськості формі.
Водночас, в повідомленні зазначено інформацію про дату, час і місце проведення громадських слухань, а саме, що такі відбудуться 01 вересня 2015 року, о 14 год 00 хв, у приміщенні Ясниської сільської ради. 
Таким чином, з оголошення у газеті «Львівська пошта» № 84 (1695) 01 серпня 2015 року, пропри його неповноту, позивач могла довідатися про проведення громадського обговорення щодо розроблення Детального плану території в селі Лісопотік та звернутися з пропозиціями до сільської ради.
Оприлюднення відповідного оголошення у місцевій газеті, на думку суду, свідчить про те, що процес обговорення був публічним і охочі мали реальну можливість долучитися до нього. Однак у 2015 році позивач не долучилася до обговорення Детального плану території, до сільської ради пропозицій не вносила ні протягом строку обговорення, ні пізніше. 
Також 01 вересня 2015 року проведено громадські обговорення Детального плану території в селі Лісопотік Яворівського району Львівської області, про що складено протокол № 3. 
Як слідує з додатку до протоколу, присутніми на громадських обговореннях були 20 осіб.
Крім того, як вказано в протоколі громадських обговорень, основною метою проведення такого заходу було ознайомлення жителів з детальним планом території в селі Лісопотік, під час громадських обговорень було визнано, що розробка детального плану в с. Лісопотік є такою, що не суперечить інтересам громади села Лісопотік.
Даний протокол не містить посилання на зауваження та пропозиції з боку присутніх осіб. Крім того, до початку обговорення у сільську раду не подано жодних зауважень чи пропозицій. 
Отже, за результатами проведеного громадського обговорення можна дійти висновку, що детальний план території може бути затвердженим і є таким, що враховує громадські інтереси.
З протоколу громадських слухань Ясниської сільської ради, судом встановлено, що він відповідає приписам Порядку № 55. 
Наведене свідчить про те, що Ясниською сільською радою Яворівського району Львівської області було створено умови для проведення громадських обговорень, в тому числі для ознайомлення громадськості з детальним планом території та врахування інтересів громадськості, оскільки в оголошенні зазначено про проведення громадського обговорення щодо розроблення детального плану території в селі Лісопотік та вказано про дату, час та місце проведення такого обговорення, однак жодних пропозицій від громадськості до сільської ради не надходило, доказів протилежного сторонами не подано.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що громадські слухання відбулися, отже, право позивача на участь в обговоренні містобудівної документації було забезпечено.
Відповідно, доводи позивача та її представника про те, що громадські слухання щодо проекту спірного Детального плану кварталу житлової забудови в межах села Ліспотік не проводилися, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються описаними вище доказами.
За таких обставин суд вважає, що змістовні та формальні недоліки оголошення не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із неможливістю участі позивача в громадському обговоренні Детального плану території. Ці недоліки не були перешкодою для участі позивача в громадському обговоренні, якщо б вона мала такий намір. З цих причин доводи позивача про порушення процедури обговорення є абстрактними, свідчать про недотримання формальних вимог, а не про порушення прав позивача.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постановах Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 804/639/18, від 13 жовтня 2021 року у справі № 640/21854/18 та від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; одним з критеріїв, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
На цій підставі, на думку суду, порушення у процедурі оприлюднення проєкту спірного Детального плану території, які виразилися у донесені до громадськості неповної інформації щодо містобудівної документації на місцевому рівні, а саме неопублікування проекту містобудівної документації, незазначення строків ознайомлення з проєктом містобудівної документації та строків подання і завершення розгляду пропозицій, не можуть вважатися суттєвими та є формальними порушеннями.
Суд вважає, що формальна неточність у процедурі оприлюднення оголошення про проведення громадських слухань, яка виразилась в тому, що відповідач не зазначив інформації про строки подання і завершення розгляду пропозицій громадськості до проекту містобудівної документації, за встановлених судами обставин у цій справі, не призвела до порушення права позивача на участь у публічному розгляді та обговоренні проекту містобудівної документації, а тому не мала впливу на суть прийнятого відповідачем рішення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 вересня 2023 року у справі № 380/14969/21 та від 06 лютого 2025 року у справі № 380/10842/23.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що доводи позивача про те, що громадські обговорення Детального плану території в межах села Лісопотік не відбулися не знайшли свого підтвердження, а допущені під час громадського обговорення проекту Детального плану території процедурні порушення не мали наслідком порушення права та інтересу позивача.
Крім того, розглядаючи вказаний спір та приймаючи рішення у справі, суд також повинен врахувати «значний суспільний інтерес» під час вирішення спірного питання.
Поняття «значний суспільний інтерес» роз`яснив Верховний Суд в ухвалі від 05 квітня 2021 року у справі № 420/8512/20.
Так, поняття «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.
За приписами частини 1 статті 12 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території – детальних планів територій.
Отже, затвердження детальних планів території віднесене до виключної компетенції представницького органу місцевого самоврядування – відповідної ради.
Статтею 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.
Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.
У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.
Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Таким чином, суд вказує, що обов`язковою умовою розробленого та затвердженого Генерального плану населеного пункту є його відповідність інтересам відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, а тому, до того моменту, коли в установленому законом порядку інше не буде доведено, у суду відсутні підстави вважати, що вказана умова не дотримана.
Відповідно до Генерального плану с. Лісопотік, територія, щодо якої було розроблено оспорюваний Детальний план території, відноситься до території, раніше запроектованої житлової садибної забудови. 
Отже, як встановлено судом, Детальний план території, який затверджено спірним рішенням Ясниської сільської ради, передбачено, що квартал житлової забудови, запроектований з урахуванням Генерального плану с. Лісопотік Яворівського району Львівської області. 
Тобто, враховуючи те, що Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, суд вважає, що спірне рішення прийнято з урахуванням суспільного інтересу та інтересів мешканців громади.
Щодо доводів та обґрунтувань протиправності оскаржуваного рішення Ясниської сільської ради, наведених ОСОБА_1 та її представником, а саме, що оскаржуваним рішенням її може бути обмежено чи позбавлено права користування земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає таке. 
В цій частині суд вважає доцільним розглянути питання дотримання Ясниською сільською радою критерію законності, зважаючи на наведені аргументи ОСОБА_1 .
Так, критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону – нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. В цілому, вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року). Для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» - це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Потрібний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.
Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки, встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2776цс16, згідно з яким втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. 
Суд наголошує, що відповідно до п. 42 ч. 1 ст. 26 Закону України «Протмісцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації. 
Отже, затвердження містобудівної документації, зокрема, генеральних планів населених пунктів та детальних планів території, віднесено до виключної компетенції сільських, селищних чи міських рад. 
Відповідно, оскаржуване рішення Ясниської сільської ради № 705 від 06 жовтня 2015 року було прийняте в межах її повноважень, з підстав і в спосіб, визначені законодавством. 
Також суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на день прийняття оскаржуваного рішення) Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. 
Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. 
Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. 
Згідно з ч. ч. 1, 4, 5 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в цій же редакції) Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. 
Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.
Детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; 11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).
Отже, згідно з наведеними нормами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» саме Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, який розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів та призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. 
Тобто саме Генеральний план населеного пункту є базовим та стратегічним містобудівним документом відповідного населеного пункту. 
Водночас, Детальний план у межах населеного пункту лише уточнює положення генерального плану, розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону чи іншої частини території населеного пункту та не може суперечити генеральному плану. 
Як вже зазначено вище, на момент прийняття спірного рішення Ясниської сільської ради № 705 від 06 жовтня 2015 року чинним був Генеральний план с. Лісопотік Яворівського району Львівської області, затверджений рішенням Ясниської сільської ради № 90 від 10 жовтня 2011 року, тобто ще за 4 роки до цього. 
Відповідно до дослідженого Генерального плану с. Лісопотік, судом достовірно встановлено, що територія, щодо якої було розроблено спірний детальний план території, відноситься саме до території раніше запроектованої житлової садибної забудови, а не до земель сільськогосподарського призначення. 
Таким чином, Ясниська сільська рада, приймаючи оскаржуване рішення, на переконання суду, діяла саме в інтересах відповідної територіальної громади, реалізуючи свої повноваження у сферах регулювання земельних відносин і містобудування, з метою реалізації положень раніше затвердженого Генерального плану с. Лісопотік, зокрема, уточнення Генерального плану в частині зазначеного кварталу, який раніше було віднесено до земель запроектованої житлової забудови. 
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що, приймаючи оскаржуване рішення, Ясниська сільська рада, переслідувала саме суспільний, публічний інтерес, з метою впорядкування земельних та містобудівних відносин на відповідній території, зокрема, і на реалізацію вимог Генерального плану с. Лісопотік. 
Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що в межах території, стосовно якої прийняте спірне рішення про затвердження Детального плану території, вона має у користуванні земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає таке. 
Як описано вище, ухвалою сесії Ясниської сільської ради народних депутатів від 15 червня 1991 року «Про вилучення земельних ділянок з колгоспу «Іскра» Ясниська сільська рада народних депутатів вилучила 3 га орної землі біля Лісового потоку з колгоспу «Іскра» для додаткових наділів жителям Ясниської сільської ради, з вилучених 3 га орної землі рішенням Ясниської сільської ради народних депутатів було передано у користування жителям с. Лісовий Потік, зокрема, ОСОБА_1 , по 0,25 га землі для ведення особистого підсобного господарства.
Із змісту зазначеної ухвали Ясниської сільської ради народних депутатів від 15 червня 1991 року слідує, що вилучення земельних ділянок з колгоспу «Іскра» здійснювалось для надання жителям сільської ради саме додаткових наділів. 
При цьому, ОСОБА_1 не надала жодних доказів того, що за весь час користування цією земельною ділянкою, вона зверталася до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки комунальної власності, із заявою про надання у власність даної ділянки, як такої, що перебувала в її користуванні. 
Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що земельні відносини не є сталими, а навпаки є динамічними і можуть змінюватись у зв`язку із зміною певних обставин, суспільних відносин, зокрема, зміни кількості населення відповідної територіальної громади, процесу урбанізації, порядку і структури ведення господарської діяльності на певній території тощо, а відповідні органи місцевого самоврядування мають обов`язок реагувати та відповідним чино врегульовувати такі правовідносини в межах своїх повноважень. 
Тому посилання позивача на виділення їй додаткового земельного наділу для ведення особистого підсобного господарства шляхом вилучення частини орної землі з колгоспу, у 1991 році, фактично ще до часу здобуття Україною незалежності, в час, коли суспільні, в тому числі земельні відносини, були суттєво відмінними від тих, що сформувались на час прийняття Ясниською сільською радою оскаржуване рішення, на думку суду, є недоречним і неналежним обґрунтуванням протиправності цього рішення. 
Слід зазначити, що з матеріалів справи також встановлено, що у 2015 році Ясниська сільська рада своїми рішеннями надавала дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , з врахуванням оспорюваного Детального плану кварталу житлової забудови в селі Лісопотік. 
Отже, зазначений Детальний план кварталу житлової забудови в селі Лісопотік фактично реалізовувався, а саме з врахуванням його положень органом місцевого самоврядування неодноразово вирішувались заяви фізичних осіб щодо надання земельних ділянок, розташованих в цьому кварталі. 
Тобто цей Детальний план породив певні правовідносини для значного кола осіб, а тому цій частині суд також наголошує на необхідності дотримання і забезпечення стабільності суспільних відносин та юридичної визначеності, а також захисту прав та законних інтересів інших осіб. 
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що Ясниською сільською радою внаслідок прийняття Ясниською сільською радою Яворівського району Львівської області оскаржуваного рішення від 06 жовтня 2015 року № 705 «Про затвердження детального плану кварталу житлової забудови в селі Лісопотік Яворівського району Львівської області», не відбулося порушення справедливого балансу між загальним інтересом суспільства (територіальної громади) та вимогами захисту прав позивача ОСОБА_1 і на останню не було покладено індивідуальний та надмірний тягар, а також існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються при вирішенні спірного питання, та метою, яку досягнуто.
Надаючи оцінку доводам сторони позивача щодо відсутності в матеріалах справи оригіналу Детального плану території, суд зазначає таке.
До заперечення на адміністративний позов представник відповідача Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області 20 квітня 2017 року долучив витяг на двох аркушах з Детального плану території житлового кварталу в селі Лісопотік Яворівського району Львівської області, який розроблений ТзОВ «АМ ХОРС».
10 липня 2017 року представник Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області долучив до матеріалів справи копію Детального плану території житлового кварталу в селі Лісопотік Яворівського району Львівської області, який розроблений ТзОВ «АМ ХОРС».
Дані копії планів містять підписи на титульній сторінці директора ТзОВ «АМ ХОРС» С.П. Сорокіна, головного архітектора проекту В.Д. Рогожі, на наступній сторінці присутні відмітки про погодження директора ТзОВ «АМ ХОРС» із підписом ОСОБА_19 , про затвердження секретарем Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області Б.Д. Єзерським, з його підписом. 
Також копії Детальних планів місять підписи із печаткою начальника відділу містобудування та архітектури Яворівської районний державної адміністрації ОСОБА_20 , та погодження головного архітектора району Л.П. Новосільця, з його підписом.
03 квітня 2024 року представник відповідача Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області (правонаступника Ясниської сільської ради) надала суду копію Детального плану території житлового кварталу забудови в селі Лісопотік Яворівського району Львівської області, який не містить всіх реквізитів, які описано вище та які наявні у наданих представником Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області в 2017 році копіях Детального плану. 
Представник позивача ставить під сумнів Детальний план території, як доказ, оскільки його копії різняться між собою в частині наявності підписів уповноважених осіб, а також відсутній оригінал цього Детального плану.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. (ч. 1 ст. 72 КАС України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 73 КАС України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України). 
Відповідно до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права.
Отже, висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд визначає у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з усіх обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21.
На думку суду, значення для вирішення справи мають перш за все дані (зміст) документів, на підставі яких суд може визначити та встановити наявність або відсутність тих чи інших обставин та фактів.
Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів. Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. 
Суд зауважує, з досліджених копій Детального плану території, наданих у 2017 році представником Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області та копій, наданих 03 квітня 2024 року представником Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, встановлено, що зміст паперових копій зазначених документів, в частині досліджуваних спірних питань зонування території (графічна частина) не відрізняється. 
При цьому, на думку суду, відсутність (ненадання відповідачем – як первісним, так і його правонаступником) оригіналу оскаржуваного Детального плану території та наявність певних розбіжностей в наданих ними примірниках (копіях), сама по собі не може безумовно свідчити про відсутність такого плану та не є самостійною підставою для визнання протиправним оскаржуваного рішення Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області, яким це план було затверджено. 
Так, суд враховує, що, як уже було зазначено вище, зміст паперових копій описаних документів, в частині досліджуваних спірних питань зонування території та технічної (графічної) частини не відрізняється, а також відповідає Генеральному плану с. Лісопотік. 
Також, як зазначено вище, згідно з рішенням Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області № 702 від 06 жовтня 2015 року «Про затвердження порядку денного І-го пленарного засідання XXIV сесії Ясниської сільської ради» одним з питань пленарного засідання від 06 жовтня 2015 року було визначено затвердження Детального плану с. Лісопотік Яворівського району Львівської області (пункт 4). 
Відповідно, саме рішення Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області від 06 жовтня 2015 року № 705 «Про затвердження детального плану кварталу житлової забудови в селі Лісопотік Яворівського району Львівської області» приймалось на пленарному засіданні сесії сільської ради, тобто уповноваженим органом сільської ради, в порядку та у спосіб, визначені законодавством. 
Отже, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21, суд вважає, що надана копія Генерального плану села Лісопотік Яворівського району Львівської області, (якому відповідає Детальний план території с. Лісопотік), є доказом, який може бути взятий судом до уваги та врахований при вирішення справи по суті. 
При цьому, посилання ОСОБА_1 на відсутність оригіналу самого Детального плану кварталу житлової забудови в селі Лісопотік, затвердженого даним рішенням, як вбачається із змісту позовної заяви, не було підставою позову, а дане питання виникло в ході розгляду справи при встановленні та дослідженні письмових доказів. 
Проте заяви про зміну чи доповнення підстав позову ОСОБА_1 , зокрема, доповнення зазначеною підставою, як це передбачено ст. 47 КАС України, позивач до суду не подавала. 
Суд акцентує увагу саме на зазначеному, оскільки фактично підставою даного позову ОСОБА_1 вказувала порушення порядку проведення громадських слухань щодо проекту Детального плану кварталу житлової забудови села Лісопотік Яворівського району Львівської області. 
Водночас, доводи сторони позивача про порушення її права на участь в громадському обговоренні Детального плану кварталу житлової забудови в межах села Лісопотік не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, про що вказано вище. 
Враховуючи наведенні вище обставини, встановлені судом, в їх сукупності і системному зв`язку, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, практику Верховного суду та Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 . 
Керуючись ст. ст. 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, 
вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 09 жовтня 2025 року.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ; 
відповідач – Івано-Франківська селищна рада Яворівського району Львівської області, код ЄДРПОУ 34106981, адреса місцезнаходження: Львівська область, Яворівський район, селище Івано-Франкове, пл. Ринок, 1;
третя особа – ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;
третя особа – ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 . 

Суддя Д.Б. Поворозник