Справа № 129/172/25
Провадження № 22-ц/801/1923/2025
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондар О. В.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року	Справа № 129/172/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Копаничук С.Г., Рибчинського В. П.,
за участю секретаря судового засідання Литвин Ю.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 129/172/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.06.2025, ухвалене у складі судді Бондар О.В. в приміщенні суду в м. Гайсин, -

в с т а н о в и в :

13.01.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просила стягнути щомісячно з ОСОБА_2 на свою користь аліменти під час вагітності в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, починаючи з 13.01.2025 і до досягнення дитиною трирічного віку, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2000 грн за оплату правничої допомоги.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.10.2024 між ОСОБА_1  та ОСОБА_2  зареєстровано шлюб, однак  з 21.10.2024 вони проживають окремо один від одного. На даний час позивачка вагітна та перебуває на обліку в жіночій консультації і потребує матеріальної допомоги на забезпечення належних умов для збереження здоров`я, вагітності та народження здорової дитини. Відповідач з часу реєстрації шлюбу та по теперішній час будь-яку допомогу на утримання позивачки не надає. За весь час вагітності позивачка самотужки забезпечувала себе сама всім необхідним: несла витрати на придбання медичних препаратів, відвідування лікарів, проведення ультразвукового дослідження, продуктів харчування. Відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки є військовослужбовцем, має у власності дві земельні ділянки, які здає в оренду, що дає можливість надавати кошти на утримання дружини під час вагітності. 
Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.06.2025 позов задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання під час вагітності та на період догляду за дитиною до трьох років в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 13.01.2025 і до досягнення дитиною трирічного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн за надання професійної правничої допомоги. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1211 грн 20 грн судового збору. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу по сплаті аліментів на утримання дружини за один місяць.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_3 , який діє в інтересах  ОСОБА_2 ,подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог; стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції без належного обґрунтування не прийнято до уваги відзив на позовну заяву представника відповідача та не враховано, що відповідач перебував у шлюбі з позивачем менше місця, на даний час фактично сторони не проживають разом, оскільки відповідач перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 . Про можливу вагітність дружини відповідач дізнався після подачі позовної заяви; відповідач матеріально допомагає дружині (сплачено позивачу більше 24000 грн); позивач не надала суду доказів, що вона немає можливості самостійно себе забезпечувати, доказів скрутного матеріального становища або доказів, що не має можливості працювати, не надала докази про свої доходи; позивачем на підтвердження позовних вимог надано довідку з жіночої консультації на підтвердження вагітності, однак зазначена довідка не містить необхідних реквізитів – номера, дати видачі, ПІБ хто видав, підписав наявність двох печаток лікарів, період перебування на обліку тощо; позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти, починаючи з 13.01.2025 і до досягнення дитиною трирічного віку, хоча дитина ще не народилась.
В апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про витребування з жіночої консультації належних документів, підтвердження перебування чи не перебування позивача на обліку по вагітності, терміни вагітності тощо.
Ознайомившись із заявленим клопотанням апеляційний суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з тих підстав, що в матеріалах справи наявна копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.07.2025 доньки ОСОБА_4 /а. с. 78/.
11.08.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 9039) ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Відзив обґрунтовано тим, що 11.10.2024 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; відповідно до довідки № 9 від 25.04.2025 та на час винесення судом рішення позивач перебувала на обліку в Гайсинській ЦРЛ, як вагітна; ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_5 , батьком якої зазначено ОСОБА_2 .. До відзиву позивачем додано документи : копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.07.2025 доньки ОСОБА_4 /а. с. 78/; копію постанови Гайсинського районного суду від 16.01.2025 по справі № 129/3537/24 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП /а. с. 79-80/. Позивач просить поновити строк на подання зазначених доказів та долучити їх до матеріалів справи.
Ознайомившись із поданими доказами, апеляційний суд дійшов висновку про їх прийняття з метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи. За змістом статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. 

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У судовому засіданні ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Сторони у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката, переглянувши справу за наявними в ній доказами, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
У справі встановлено наступні обставини.
11.10.2024 Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 221 /а. с. 5/.
Згідно довідки № 9 від 25.04.2025 Гайсинської ЦРЛ Чепіга А.В. знаходиться під наглядом в жіночій консультації з терміном вагітності 30 тижнів /а. с. 42-43/.
На підставі копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 21.07.2025 року, апеляційним судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , батькам якої зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . / а.с. 78/ 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, відповідач є працездатною особою, на час відкриття провадження у справі є військовослужбовцем, має у власності дві земельні ділянки. Доказів які вказують на істотні обставини, що дають підстави стверджувати про складне матеріальне становище суду не надано. Відповідач спроможний платити аліменти на утримання вагітної дружини, протилежне судом не встановлено.
Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне. 
Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Відповідно до частин першої та другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, встановив, що позивач вагітна, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, з 21.10.2024 сторони проживають окремо один від одного, відповідач є працездатною особою, військовослужбовцем, має у власності дві земельні ділянки, доказів які вказують на істотні обставини, що дають підстави стверджувати про складне матеріальне становище суду не надано, відтак відповідач спроможний платити аліменти на утримання вагітної дружини, протилежне судом не встановлено. 
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що надає матеріальну допомогу позивачу /а. с. 24/.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції без належного обґрунтування не прийнято до уваги відзив на позовну заяву представника відповідача, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки з рішення суду першої інстанції вбачається, що судом першої інстанції надана оцінка відзиву відповідача. 
Посилання в апеляційні скарзі на те, що відповідач перебував у шлюбі з позивачем менше місця, на даний час фактично не проживають разом, оскільки відповідач перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 , апеляційної інстанції не вважає такими, що спростовують правильні висновки суду першої інстанції, враховуючи факт народження дитини, батьками якої зазначені сторони, які перебувають у зареєстрованому шлюбі. 
Аргументи апеляційної скарги про те, що про можливу вагітність дружини відповідач дізнався після подачі позовної заяви; позивач не наддала суду доказів, що вона немає можливості самостійно себе забезпечувати, доказів скрутного матеріального становища або доказів, що не має можливості працювати, не надала докази про свої доходи; позивачем на підтвердження позовних вимог надано довідку з жіночої консультації на підтвердження вагітності, однак зазначена довідка не містить необхідних реквізитів – номера, дати видачі, ПІБ хто видав, підписав наявність двох печаток лікарів, період перебування на обліку тощо, апеляційний суд відхиляє, оскільки згідно ч. 1 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Це право триває протягом всього періоду вагітності і починається з того часу, як тільки вагітність була виявлена. Носієм обов`язку надавати утримання є її чоловік. Право на аліменти вагітна дружина має незалежно від того, чи працює вона та від її матеріального стану. Виникнення у вагітної дружини права на аліменти пов`язується лише з однією умовою – відповідним матеріальним станом чоловіка.
У свою чергу, відповідачем не доведено відсутність у нього можливості матеріально утримувати дружину. Він є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення. Доказів утримання ним інших осіб, а також про стан свого здоров`я та матеріальне становище суду не надано, тому безпідставними є посилання на те, що позивачем не доведено позовні вимоги. 
Твердження в апеляційній скарзі на те, що позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти, починаючи з 13.01.2025 і до досягнення дитиною трирічного віку, хоча дитина ще не народилась, апеляційний суд не вважає такими, що спростовують правильні висновки суду першої інстанції, оскільки згідно ч. 5 ст. 84 СК України аліменти, присуджені дитині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Тобто, після народження дитини право дружини на утримання у зв`язку з вагітністю переростає у її право на утримання у зв`язку з доглядом за дитиною. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. 
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат відповідача у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.06.2025 у даній справі залишити без змін. 
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за відповідачем.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя                                             Л. О. Голота

Судді:                                                                        С. Г. Копаничук 

В. П. Рибчинський
       Повний текст постанови складено 22.09.2025.