Справа № 161/20875/24 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1009/25  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
13 жовтня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Бистрякової Анастасії Сергіївни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 100090937 від 21 грудня 2022 року в сумі 12 450 гривень, з яких прострочена заборгованість за кредитом – 3 000,00 гривень, заборгованість за процентами – 8 880,00 гривень, заборгованість за комісією – 570,00 гривень та судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2025 року відмовлено ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Бистрякова А. С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.
За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції зроблено висновок, що позивачем не надано доказів щодо набуття ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 100090937 від 21 грудня 2022 року, а через систематичну неявку в судові засідання представника позивача та повне самоусунення сторони позивача від належної участі в розгляді справи та поданні доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог суд позбавлений можливості самостійно встановити обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті.
Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне.
Звертаючись із позовом через електронний суд, представник позивача Мих В. О. зазначила в додатках, серед іншого: п. 10 додатків - копія договору відступлення права вимоги №96-МЛ/Т від 28.04.2023 року; п. 11- копія акту приймання – передачі реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №96-МЛ/Т від 28.04.2023 року; п. 12 – копія платіжного дорученнядо договору відступлення права вимоги №96-МЛ/Т від 28.04.2023 року; п. 13 - копія витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №96-МЛ/Т від 28.04.2023 року.
При цьому у матеріалах позовної заяви ці додатки були відсутні.
Оскільки відсутність додатків тягне за собою порушення вимог ст. 177 ЦПК України, судповинен був залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Кредит-Капітал» без руху, та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме – подання зазначених додатків.
Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції на дану обставину не звернув уваги.
До матеріалів апеляційної скарги було додано копії усіх вище зазначених документів, які підтверджують перехід права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТзОВ «Фінансова компанія Кредит – Капітал».
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд у своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.
Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У справі, яка переглядається апеляційним судом, матеріалами справи встановлено, що 21 грудня 2022 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 100090937 в електронній формі (а.с. 8-15). 
Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору ТзОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 на умовах строковості, зворотності, платності фінансовий кредит в сумі 3 000,00 гривень. Кредит наданий строком на 103 днів, з яких 13 днів – пільгового періоду; процентна ставка протягом дії пільгового періоду – 2 % за день користування кредитом, стандартна процентна ставка – 3 % за день користування кредитом, комісія – 570,00 гривень (19% від суми кредиту).
Проте, відповідач своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку не виконав, а тому у нього згідно з наданим позивачем розрахунком виникла заборгованість зі сплати кредиту та процентів, яка станом на 23 жовтня 2024 року становить 12450 грн, з яких: 3000 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8880 грн – заборгованість за відсотками, 570 грн – заборгованість за комісією. Право вимоги за вказаним кредитним договором на згадану суму заборгованості перейшло до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» згідно укладеного 28.04.2023 року з ТОВ «Мілоан» договору відступлення права вимоги №96-МЛ/. На підтвердження переходу права вимоги позивачем надано копію договору відступлення права вимоги №96-МЛ/Т від 28.04.2023 року; копію акту приймання – передачі реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №96-МЛ/Т від 28.04.2023 року; копію платіжного доручення до договору відступлення права вимоги №96-МЛ/Т від 28.04.2023 року; копію витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №96-МЛ/Т від 28.04.2023 року.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ураховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 на підставі укладеного з ТОВ «Мілоан» кредитного договору № 100090937 від 21 грудня 2022 року свої зобов`язання перед позикодавцем, який відступив права вимоги за вказаним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, не виконав, і через це у нього виникла заборгованість на загальну суму 12450 грн, що підтверджується розрахунком позивача, тому колегія суддів доходить висновку про задоволення позову у заявленому позивачем розмірі.
Зважаючи на вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення суду з порушенням норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнитипозовні вимоги.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Бистрякової Анастасії Сергіївни задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2025 року скасувати.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 100090937 від 21.12.2022 року в розмірі 12450 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий 

Судді