ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1694/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/1938/25 Категорія: 304090000 	Годік Л.С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09 жовтня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії 

суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В.,
за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року у справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про визнання недійсним договору споживчого кредиту, -                                        
в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат Кушнеренко Т.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до АТ «Райффайзен Банк» про визнання недійсним договору споживчого кредиту.
В позові зазначила, що 20 грудня 2024 року ОСОБА_1 перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . В нього в наявності перебувало масажне ліжко, яке він вирішив продати через сайт «ОLХ», для чого створив оголошення на сайті 20 грудня 2024 року. 
Одразу після розміщення оголошення ОСОБА_1 о 14.22 години написала в додатку «Viber» жінка, яка була підписана як «Оля», номер мобільного телефону НОМЕР_1 та поцікавилася продажем ліжка та одразу з останньою позивач домовився про його продаж. В одному із повідомлень покупець написала, що оплату буде здійснювати через сайт «ОLХ», про що повідомить позивача. 
В подальшому від неї прийшло повідомлення наступного змісту: «Замовлення ОLХ# сплачено успішно! ОСОБА_2 це повідомлення продавцю на підтвердження. Він повинен перейти за посиланням та підтвердити угоду та отримати гроші на картку: (зазначено сторінку для переходу)», надано вказівку перейти за даним посиланням та підтвердити укладення договору, дане повідомлення прийшло о 14.25 годині. Відповідно позивач перейшов за посиланням, нічого поганого не підозрюючи, оскільки перейшовши за посиланням сайт повністю виглядав як сторінка оплата та її підтвердження на сайті «ОLХ», відповідно ввів дані платіжної картки, яка відкрита у АТ «Приватбанк», не повідомляючи будь-які заборонені коди, в тому числі СVV-код. 
Пізніше, від «Ольги» прийшло повідомлення, що оператор техпідтримки «ОLХ» просить зв`язатися через адресу @оlxssuupp, з метою надання допомоги в питанні отримання грошових коштів, позивач відповідно написав на неї. Надалі почали надходити дзвінки через Телеграм з даної адреси особа представилася представником техпідтримки «ОLХ» та почала говорити про те, що чомусь не проходить оплата через сайт, з метою надання віддаленої допомоги попросили надати доступ до телефону, ОСОБА_1 одразу не погоджувався та просив надати в цьому лише консультаційну допомогу, неодноразово зв`язувався через цей номер та отримував консультації, але кошти в рахунок оплати йому так і не надходили. Після чого надавав реквізити картки АТ «Райффайзен Банк», але кошти на неї також не надходили. При цьому раніше особа на ім`я « ОСОБА_3 » чітко впевнила позивача в тому, що в неї підтвердження про списання коштів прийшло та вона бажає отримати свій товар. В подальшому йому повторно почав дзвонити «менеджер техпідтримки» та повідомляти, що на нього скаржиться покупець. Відповідно позивач не підозрюючи протиправних дій все ж таки надав віддалений доступ до свого телефону.
Після надання доступу до телефону даному менеджеру телефон одразу заблокувався та позивач не міг виконати на ньому жодної операції, в тому числі зателефонувати, після цього зрозумів, що його хочуть ошукати та намагаються отримати доступ до його особистих даних. Намагався перезавантажити телефон та виключити його, але всі спроби були невдалими.
Одразу після невдалих спроб відновити роботу телефону позивач через ноутбук зайшов на свою електронну пошту, де виявив кредитний договір з АТ «Райффайзен Банк», який було підписано шахраями від його імені ще о 15.17 годині. Негайно з метою повідомлення банку про шахрайські дії переставив сім-картку до телефону, який належить його батькові ОСОБА_4 та почав телефонувати на гарячу лінію «Райффайзен Банку» та повідомляти, що ніякі кредитні кошти отримувати наміру не мав та не підтверджує, що ним укладено кредитний договір, але оператор гарячої лінії порадив звернутися до поліції.
Одразу після спілкування з представником банку о 17.26 годині ОСОБА_1 зателефонував на лінію 102 та після прибуття слідчо-оперативної групи, останнім було подано заяву про вчинення злочину, відповідно 20 грудня 2024 року відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 12024250320001978.
З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 став жертвою «Фішингу», що є сучасним видом шахрайства, який спрямований на незаконне отримання даних користувачів: логіна, пароля, платежів, одноразових паролів, іншої інформації з обмеженим доступом. Його ідея в тому, щоб під виглядом сайту, якому ти довіряєш, виманити особисті дані.При цьому інформація про дану шахрайську схему оприлюднена на офіційному сайті «ОLХ».
Тобто, через дистанційний доступ до телефону, шляхом створення уяви у позивача про те, що з ним спілкується служба підтримки сайту, шахраї заволоділи інформацією, яка їм була потрібна для оформлення кредитного договору від імені ОСОБА_1 .
Таким чином, договір про отримання споживчого кредиту укладено поза волею позивача, шляхом шахрайських дій третіх осіб, з метою обернення коштів на свою користь.
Просив визнати недійсним договір споживчого кредиту №010-RО-82-307686651, який укладено 20 грудня 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», та ОСОБА_1 .
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 квітня 2025 року позов задоволено.
Визнано недійсним договір споживчого кредиту № 010-КО-82-307686651, який укладено 20 грудня 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», ЄДРПОУ 14305909 та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Стягнуто з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.  
Не погодившись з рішенням місцевого суду, представник АТ «Райффайзен Банк» Сапіга М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі указано, що за рішенням суду лише звернення позивача до Банку та до правоохоронних органів вже свідчить про те що, він своїми усвідомленими діями не сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Той факт, що ОСОБА_1 надав віддалений доступ до свого мобільного пристрою іншим особам (що він сам і підтверджує у позові) залишилося поза увагою суду і взагалі не досліджувався у справі, незважаючи на те, що саме такі дії є підставою для цивільно-правової відповідальності саме позивача, що прямо регулюється п.п. 136,140 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затверджене постановою правління Національного банку України N 164 від 29.07.2022 року, п.п. 8.2.1, 8.2.2. Статті 8 Розділу 2 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», п. 4.2 Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угода № CMDPI-1822589 від 24.09.2021 року. 
Рішення суду про визнання недійсним Заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010-RO-82-307686651 від 20.12.2024 року взагалі ґрунтується лише на тому, що позивач звернувся до банку та правоохоронних органів щодо вчинення проти нього протиправних дій, що є недопустимим оскільки такі дії вчинені вже після укладення угод та перерахування коштів, а неправомірні дії позивача, що передували укладенню правочину та списанню коштів залишилися поза увагою суду. 
Скаржник вважає, що обставини, на які посилається АТ «Райффайзен Банк» повністю підтверджуються відповідними належними та допустимими доказами у справі і не ґрунтуються на припущеннях, та повністю підтверджують вчинення безпосередньо позивачем дій, які сприяли доступу іншим особам до його платіжної картки, внаслідок чого відбулося перерахування коштів з його рахунків..
У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кушнеренко Т. В. вказує, що в оспорюваному кредитному договорі у розділі «Реквізити й підписи сторін» «Позичальник», зазначено, що договір підписано «електронний підпис одноразовим ідентифікатором», через специфіку укладання та безпосереднього підпису таких договорів неможливо встановити особу, що його укладала та підписувала, а згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного суду (постанова у справі № 227/3760/19-ц від 26.10.2022) наявність же самого по собі на письмовому тексті правочину, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженим учасником) не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. 
Крім того, слід врахувати той факт, що послуги стільникового зв`язку за номером телефону НОМЕР_3 надавалися знеособлено, що виключає належну ідентифікацію позичальника та не виключає того, що номером можуть заволодіти шахраї шляхом його відновлення, тимчасового блокування. Заволодіння номером телефону, абонентські послуги для якого надаються знеособлено, можливе шляхом надання певної інформації оператору мобільного зв`язку, зокрема про останні номери на які здійснювалися дзвінки з даного номеру, що не вимагає надання персональних даних абонента.
Тому вважають, що рішення суду ухвалено вірно, підстав для його скасування чи зміни немає, а в апеляційній скарзі слід відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та обговоривши наявні докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим  . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вище вимогам рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.07.2025 відповідає.
Встановлено, що згідно наданого позивачем скріншоту з сайту «OLX» за 20.12.2024, на сайті було наявне оголошення про продаж масажного столу Ricardo вартістю 5500 грн.
З наданої позивачем переписки в телефоні з додатку Viber вбачається, що 20.12.2024 о 14.22 год. він отримав листа від особи на ім?я ОСОБА_5 , номер мобільного телефону НОМЕР_1 , з питанням щодо продажу стола та яка повідомила, що оплатить товар через «олх». В подальшому від неї прийшло повідомлення наступного змісту: «Замовлення ОLХ# сплачено успішно! ОСОБА_2 це повідомлення продавцю на підтвердження. Він повинен перейти за посиланням та підтвердити угоду та отримати гроші на картку:». Надалі позивачу приходили повідомлення від «Олі» (оскільки не проходила оплата), щоб він зв?язався з техпідтримкою та перейшов за посиланням на сайт «ОLХ» о 14.38 год. В подальшому, як зазначає позивач, йому почали надходити дзвінки з додатку Телеграм, що оплата не проходить тривалий час, покупець скаржиться, та на їх чергове прохання позивач надав віддалений доступ до телефону, щоб вияснити проблему, після чого його телефон заблокувався та позивач не міг виконати на ньому жодної операції, в тому числі зателефонувати.
З наданих сторонами кредитних документів вбачається, що 20.12.2024 о 15.17 год. між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010-RO-82-307686651 від 20.12.2024 року відповідно до якої Відповідач зобов`язався за умови відсутності коштів на Картковому рахунку надати Позивачу в межах поточного ліміту кошти (Кредит), а Позивач зобов`язаний повернути Банку Кредит та сплатити проценти за його користування (п.2.3 Кредитного договору). Розмір поточного ліміту на дату початку кредитування - 45 000,00 грн. (п. 3.2.1 Кредитного договору), з подальшим збільшенням кредитного ліміту, строк кредиту становить 300 місяців з дати встановлення Поточного ліміту (п. 3.3 Кредитного договору), процентна ставка встановлена у розмірі 48,00% річних (п.3.4 Кредитного договору). Кредит надається шляхом зарахування коштів Кредиту на Картковий рахунок одночасно з ініціюванням Позивачем платіжних (видаткових) операції за Картковим рахунком. Фінансовий номер телефону Позивача для підключення мобільного банкінгу: НОМЕР_3 (зазначений Позивачем у Заяві на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» № 010-RO-82-307686651). 
Підписання електронних документів в мобільному застосунку «Райффайзен Онлайн» здійснюється шляхом накладання електронного підпису Клієнта (шляхом введення Одноразового пароля). Електронний документ, на який накладено Електронний підпис Клієнта (шляхом введення Одноразового пароля), є таким, що вчинений Клієнтом із додержанням письмової форми та підписаний Клієнтом власноруч. Кредитний договір підписано в електронній формі шляхом підтвердження одноразовим ідентифікатором 593861+380683268599 20.12.2024 року о 15:17 год.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що послуги стільникового зв`язку за номером телефону НОМЕР_3 надавалися знеособлено, що виключає належну ідентифікацію позичальника та не виключає того, що номером можуть заволодіти шахраї шляхом його відновлення, тимчасового блокування. Заволодіння номером телефону, абонентські послуги для якого надаються знеособлено, можливе шляхом надання певної інформації оператору мобільного зв`язку, зокрема про останні номери на які здійснювалися дзвінки з даного номеру, що не вимагає надання персональних даних абонента.
В даному випадку можна стверджувати про те, що особу, яка підписує договір через смс-повідомлення, яке надсилається на абонентський номер, послуги по якому надаються знеособлено, кредитором однозначно неможливо встановити. Враховуючи масову кількість фактів шахрайських дій з використання номеру телефону, абонентські послуги по якому надаються знеособлено, кредитор мав переконатися в реальності намірів позивача на укладення кредитного договору, чого він не зробив.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі наданих доказів у справі та пояснень сторін, дійшов правильного висновку.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ч. 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
На підставі ч. 1 ст. 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За ч. 1, 2 ст. 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За ч. 1 ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ЦК, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Крім того у п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Так, з урахуванням наведеного, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК).
Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Випискою АТ «Райффайзен Банк» про рух коштів по рахунку за період з 01.12.2024 по 31.12.2024 - 20.12.2024 о 15.18 год. на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 здійснено зарахування кредиту в розмірі 300 000,00 грн., далі 21.12.2024 о 15.24 год., 15.29 год., 15.38 год., 15.50 год., 15.58 год. із зазначеної карти здійснено переказ коштів з карти на карту на суми 75380,00 грн., 29150,00 грн., 29150,00 грн., 120000,00 грн., 49000,00 грн.
Сторонами не заперечується, що після зазначених подій щодо продажу ОСОБА_1 товару на сайті «ОLХ» та блокування його телефону, 20.12.2024 близько 17.00 год. ОСОБА_1 звернувся на гарячу лінію АТ «Райффайзен Банк» та повідомив, що ніякі кредитні кошти отримувати наміру не мав та не підтверджує, що ним укладено кредитний договір, але оператор гарячої лінії порадив звернутися до поліції.
О 17.26 год. 20.12.2024 ОСОБА_1 зателефонував на лінію 102 та після прибуття слідчо-оперативної групи, останнім було подано заяву про вчинення злочину, відповідно 20 грудня 2024 року відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 12024250320001978 за фактом шахрайства, що підтверджується Рапортом ст. слідчого Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Нестеренка В.В., Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до запису телефонної розмови від 20.12.2024 о 18.43 год. між ОСОБА_1 та представником АТ «Райффайзен Банк» встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до банку вдруге протягом дня з приводу шахрайських дій по його рахунку в банку, оформлення від його імені, але без його згоди кредитного договору та з проханням заблокувати всі рахунки. На момент розмови з представником банку поліція уже прибула на виклик до ОСОБА_1 та останній зазначив, що уже телефонував до банку і частково йому заблокували картки. Представник банку повідомила, що картки та рахунки будуть заблоковані та вона подасть заявку на оскарження здійснених операцій.
Згідно Витягу з матеріалів службової перевірки case CPCD770671 від 31.12.2024 АТ «Райффайзен Банк» встановлено, що ОСОБА_1 є користувачем мобільного додатку "Raiffeisen Online" з 24.09.2021 (CIN 81429418). З 29.09.2024 для роботи в системі "Raiffeisen Online" клієнт використовує мобільний пристрій Xiaomi 24069PC21G Android v. 14. 20.12.2024 15:16:16 через застосунок "Raiffeisen Online" подано заявку на оформлення готівкового кредиту в сумі 300 000,00 грн. з пристрою яким клієнт користується з 29.09.2024 - Xiaomi 24069PC21G Android v. 14. Позитивне рішення по заявці прийнято автоматично. Кредитні кошти виплачені на зарплатний рахунок. 20.12.2024 15:18:02 через застосунок "Raiffeisen Online" подано заявку на оформлення кредитної картки з лімітом 45000,00 грн. з того ж пристрою клієнта. Позитивне рішення по заявці прийнято автоматично. Відкрито рахунок НОМЕР_5 до якого прилінковано картку НОМЕР_6 . СМС з ОТР паролем на підтвердження оформлення кредитів відправлено на ФН +380(68)326-85-99. Дані геолокації на момент оформлення кредитів зафіксовані за адресою АДРЕСА_1 . Після оформлення кредитів в додатку РО кредитні кошти були переказані на картки інших банків відкритих в Таском Банку НОМЕР_7 , НОМЕР_8 та здійснено платіж на рахунки інших банків НОМЕР_9 , НОМЕР_10 . Метод підтвердження здійснення платежів PUSH на довірений пристрій клієнта. Загальна сума переказаних коштів з рахунків клієнта складає 344000,00грн.
Отже, 20.12.2024 року внаслідок дій третіх осіб від імені ОСОБА_1 в банку оформлено кредит та з карток ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк» було знято кредитні кошти, що підтверджено випискою по рахунку відповідача.
У відповіді АТ «Райффайзен Банк» від 13.01.2025 року на письмове звернення ОСОБА_1 від 27.12.2024, 03.01.2025 стосовно незгоди із оформленими кредитами банком було повідомлено, що оформлення кредитних продуктів відбулось з дотриманням всіх норм, передбачених Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» та позивачу можуть бути запропоновані індивідуальні умови для врегулювання боргу по кредиту.
Крім того, судом встановлено, що кредитні кошти в сумі 300 000,00 грн. було зараховано на рахунок ОСОБА_1 20.12.2024, разом з тим, згідно виписки банку вбачається, що операцію по переказу коштів було проведено банком 21.12.2024 року, тобто на наступний день після повідомлення позивача про вчинення відносно нього шахрайських дій, тобто не було заблоковано проведення операції одразу після надходження такої інформації та не повідомлено банк отримувача коштів про сумнівні операції.
У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року  у справі № 176/1445/22, зазначено: «Банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними», вказана позиція підтверджена постановою Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 490/7829/23.
Отже, саме банк у суді першої інстанції мав подати беззаперечні докази сприяння позивачем ОСОБА_1 незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу, а тому доводи скаржника, що позивач своїми неправомірними діями сприяв укладенню правочину, є необґрунтованим.
Місцевий суд керувався тим, що ОСОБА_1 , як споживач, діяв швидко (протягом короткого терміну з часу вчинення першого списання коштів, ураховуючи час з`єднання з оператором кол-центру відповідача) та оперативно, вжив усіх визначених заходів, які передбачені в такому випадку щодо доведення його непричетності до здійснення несанкціонованих ним дій зі списання коштів.
Тому, враховуючи положення пунктів 7-9 розділу VI про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій (перерахування коштів на інші рахунки), якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, а банк не довів, що ОСОБА_1 своїми умисними діями сприяв втраті та/або незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати спірні платіжні операції.
На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк» залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 13 жовтня 2025 року.

Судді:

: