ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/647/25  Номер провадження 22-ц/814/2638/25	Головуючий у 1-й інстанції Черков В. Г.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
       головуючого судді: Обідіної О.І.,
       суддів: Карпушина Г.Л., Панченка О.О.,

       розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційні скарги представника позивача  ОСОБА_1 - адвоката Рой Інни Володимирівни та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Край» про стягнення коштів (орендної плати),-

В С Т А Н О В И Л А :
В березні 20254 року адвокат Рой І.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агро Край» про стягнення орендної плати, в якому просила стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендній платі за користування 3 земельними ділянками за 2023 рік у розмірі 20809,91 грн., з яких 17342,45 грн. – орендна плата, 546,69 грн. – 3% річних, 2310,70 грн. інфляційні втрати та 546,69 грн. - пеня. Одночасно просила стягнути сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Край» в 2015-2016 роках були укладені договори оренди та додатки до договорів оренди, відповідно до яких він передав належні йому 3 земельні ділянки з кадастровими номерами 5320482000:00:007:0093, 5320482000:00:008:0476, 5320482000:00:008:0477 в оренду відповідачу.
Відповідно до умов договорів та додаткових угод оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5320482000:00:008:0476 становить 62553,72 грн., а з кадастровими номерами 5320482000:00:007:0093, 5320482000:00:008:0477 – 95005,99 грн. кожна.
Згідно додаткових угод до договорів оренди землі з 01.01.2019 орендна плата вноситься у грошовій формі в розмірі 12% від нормативно грошової оцінки (НГО) земельної ділянки.
Також позивач вказував, що в 2018-2022 роках орендна плата сплачувалася виходячи саме з 12% розміру НГО.
В порушення вказаних зобов`язань орендар своєчасно не сплатив орендну плату за 2023 рік, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка на даний час не виплачена.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками з кадастровими номерами 5320482000:00:007:0093, 5320482000:00:008:0476, 5320482000:00:008:0477 за 2023 рік, у розмірі 20809,91 грн., з яких 17342,45 грн. – орендна плата, 546,69 грн. – 3% річних, 2310,70 грн. інфляційні втрати та 546,69 грн. - пеня.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., а всього 4211,20 грн.
Задоволення позовних вимог обґрунтовано встановленим судом фактом наявності заборгованості товариства перед орендодавцем за 2023 рік, яка не була виплачена в визначений сторонами строк та наявності правових підстав для застосування норм ст. 625 ЦК України за порушення виконання орендарем грошового зобов`язання. 
Зважаючи на малозначність спору та усталену практику розгляду аналогічних справ, суд, врахувавши доводи відповідача, дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правову допомогу з 5000 грн. до 3000 грн. 

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Агро Край» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову.
Вказує, що умовами договорів оренди та додаткових угод сторонами визначено розмір орендної плати в сумі 10% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, між тим суд задовольнив вимоги, виходячи з зазначених в позовній заяві 12% нормативної грошової оцінки землі, що не відповідає фактичним обставинам справи та не доводиться умовами укладеного між стонами договору оренди. 
Також вважає невірним та помилковим наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних.

Крім того, апеляційна скарга подана представником позивача адвокатом Рой І.В., яка не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн., просить збільшити розмір витрат, стягнувши 7800 грн., вважаючи вказаний розмір обґрунтованим та таким, що відповідає складності справи та об`єму наданих адвокатом послуг. 

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги товариства та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги представника позивача. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 згідно договорів оренди землі та додаткових угод до них передав в оренду ТОВ «Агро-Край» 3 земельні ділянки з кадастровими номерами 5320482000:00:007:0093, 5320482000:00:008:0476, 5320482000:00:008:0477, які розташовані на території Веприцької сільської ради.
Зважаючи на відсутність сплати орендної плати за 2023 рік, позивач надав власний розрахунок заборгованості, який було ним розраховано, виходячи з 12% від нормативно грошової оцінки земельних ділянок, а також просив стягнути штрафні санкції у відповідності до ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання та пені, передбаченої умовами договорів.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд встановив факт несплати орендної плати відповідачем за 2023 рік, в зв`язку з чим стягнув останню згідно наданого стороною позивача розрахунку. 
Також суд вбачав підстави для покладення на орендаря відповідальності, визначеної положеннями ст. 625 ЦК України у вигляді 3% річних, інфляційних витрат та пені в порядку ст. 549 ЦК України. Виходячи з засад розумності та пропорційності наданих адвокатських послуг, суд стягнув частково витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з вказаним висновком суду з огляду на наступне. 
Положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За нормами статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно змісту укладених в 2015-2016 роках договорів оренди землі, останні були укладені на 7 років. Згідно до їх умов сторони встановили орендну плату в розмірі 6-8% НГО земельної ділянки та визначили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення.
З додаткових угод до договорів оренди землі, укладених в 2017 році, вбачається, щосторони внесли зміни в договір оренди землі та узгодили розмір орендної плати – 10% від нормативно грошової оцінки. 
Звертаючись до суду позивач вказував, що додатковими угодами до договорів оренди землі сторони визначили оренду плату, виходячи з 12% від НГО, і саме в 2018-2022 роках орендар виплачував в зазначеному розмірі орендну плату за землю. 
Заперечуючи вказане твердження позивача, відповідач наполягав на тому, що умовами додаткових угод до договорів оренди землі визначено 10% від нормативно грошової оцінки землі.
Вирішуючи спір в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до умов додаткової угоди від 22.11.2017 до договору оренди землі від 03.10.2016, п. 4.2, сторони внесли зміни в п. 4.1 та визначили, що оренда плата складатиме 10% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки та становитиме 6255,37 грн. 
Згідно умов додаткової угоди від 09.08.2017 до договору оренди землі від 11.09.2015, п. 4.2, сторони внесли зміни в п. 4.1 та визначили, що оренда плата складатиме 10 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки та становитиме 9500,80 грн.
Відповідно до умов додаткової угоди від 09.08.2017 до договору оренди землі від 11.09.2015, п. 4.2, сторони внесли зміни в п. 4.1 та визначили, що оренда плата складатиме 10 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки та становитиме 9500,80 грн.
Будь-яких інших угод чи договорів оренди, які-б визначали розмір орендної плати в 12 % від нормативно грошові оцінки належних позивачу земельних ділянок, матеріали справи не містять, а відтак твердження позивача про необхідність обраховувати розмір орендної плати виходячи з 12 % НГО – не заслуговує на увагу.
При цьому, самим позивачем в ході розгляду справи не було надано додаткових угод з визначеним розміром 12% орендної плати.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне приймати до уваги саме визначений сторонами в додатковій угоді розмір орендної плати 10 % від НГО земельної ділянки, що становить 11983,17 грн. 
Враховуючи, шо предметом спору є невиконання орендарем своїх договірних зобов`язань, тобто спір виник внаслідок порушення відповідачем передбачених саме умовами договору обов`язків по своєчасній виплаті орендної плати, відтак на увагу заслуговує визначені в додаткових угодах та погоджені сторонами розміри орендної плати - 10 % НГО земельної ділянки, оскільки 12 % НГО учасники правовідносин в укладених угодах не погоджували. 
Таким чином колегія суддів приходить до висновку про доведеність матеріалами справи визначеного сторонами розміру орендної плати в 10% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, остання підлягає стягненню на користь позивача виходячи з вищевказаного розміру.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по орендній платі в розмірі 10 % НГО, а саме 14451,30 грн. 
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 14 договору оренди землі сторони визначили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення.
Зважаючи на встановлені законодавством та умовами договору оренди землі штрафні санкції в разі порушення сплати орендної плати, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат в порядку ст. 625 ЦК України та пені, виходячи з встановленого сторонами в договорі оренди землі розміру 0,01% від несплаченої суми за кожен день.
Враховуючи розмір своєчасно не виплаченої власнику землі орендної плати в сумі 14451,30 грн., а також період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання - з 01.01.2023 по 04.10.2023, з товариства на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 1925,50 грн., 374,42 грн. – 3% річних та 455,50 грн. пені, а загалом 17206,70 грн. 
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 17206,70 грн., в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно змінити шляхом зменшення стягнутих з орендаря на користь орендодавця як суми заборгованості по орендній платі, так і в частині штрафних санкцій.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника позивача адвоката Рой І.В. щодо необхідності збільшення стягнення витрат на правову допомогу до 7800 грн., колегія суддів зауважує наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Визначений вищевказаними положеннями принцип пропорційності підлягає застосуванню і до визначення розміру відшкодування витрат, понесених стороною позивача на правничу допомогу, оскільки такі витрати законодавством віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи зміну рішення місцевого суду та задоволення позову на 82,7% (17206,70 грн., з заявлених в позові 20809,90 грн.), у відповідній пропорції підлягають і стягненню понесені позивачем витрати на правову допомогу, а саме 6616 грн., що становить 82,7% від 8000 грн., узгодженим позивачем та адвокатом в додатковій угоді до договору про надання правової допомоги.
Разом, з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, враховуючи категорію розглянутої справи, розмір ціни позову - 20809 грн., беручи до уваги реальний обсяг наданої адвокатом правової допомоги, виходячи з засад розумності та співмірності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо необхідності стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 30000 грн.
Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, зважаючи на зміну рішення суду, шляхом зменшення стягнутих сум та задоволення позову на 82,7%, рішення суду в частині стягнення судового збору підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої суми судового збору з 1211,20 грн. до 1001,70 грн. 
Одночасно, підлягає стягненню з позивача на користь товариства судовий збір, яким була оплачена подана останнім апеляційна скарга в розмірі 303,40 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст.ст.376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_1 - адвоката Рой Інни Володимирівни залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Край" задовольнити частково.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2025 року змінити, зменшивши стягнуту з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі з 20809,91 грн. до 17206,70 грн., з яких 14451,30 грн. – орендна плата, 374,42 грн. – 3% річних, 1925,50 грн. інфляційні втрати та 455,50 грн. - пеня.
Змінити розподіл судових витрат, зменшивши стягнуту з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 суму судового збору з 1211,20 грн. до 1001,70 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агро Край»  судовий збір за подану апеляційну скаргу в розмірі 314,30 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 жовтня 2025 року.
Судді : Обідіна О.І. Карпушин Г.Л. Панченко О.О.