ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/9007/18  Номер провадження 22-ц/814/2817/25	Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.
секретар: Горбун К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна -
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на частини автомобіля СНЕRY ТІGGО дн НОМЕР_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки СНЕRY ТІGGО дн НОМЕР_1 в розмірі 124 250, 00 грн.
Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на автомобіль СНЕRY ТІGGО дн НОМЕР_1 .
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна – задоволено частково.
Визнано об`єктом права спільної сумісної власності  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 вклади у АО КБ «ПриватБанк» за договорами  SАМDNWFD0070991023201 від 14 січня 2016 року та SАМDNWFD0071460595401 від 26 січня 2017 року, виділивши у власність кожного по 1 580, 11 доларів США та по 60 149, 21 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю судового збору в розмірі 411, 43 грн.
Додатковим рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 05 січня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3329, 45 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2075, 30 грн.
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 05 січня 2024 року виправлено описку в рішенні Машівського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.
Абзац дев`ятий резолютивної частини рішення викладено таким чином:
«Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю судового збору в розмірі 595, 00 грн».
Додатковим рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 20 березня 2024 року визначено, що право власності на автомобіль марки СНЕRY ТІGGО дн НОМЕР_1 набув ОСОБА_1 .
Постановою Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2023 року – залишити без змін.
Ухвалою Верховного суду від 18 березня 2025 року  відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.
У квітні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник посилаючись на норми законодавства зокрема і ст.423 ЦПК України, просив скасувати ухвалу(рішення) Машівського районного суду Полтавської області від 28.12.2023 року про розподіл майна колишнього подружжя, як таку що не відповідає нормам чинного законодавства, а саме ст.69 Сімейного кодексу України і ст. 342 Цивільного кодексу України, вказує на чисельні порушення норм процесуального права судом першої інстанції , та надання оцінки доказам що були не актуальними на момент винесення рішення судом першої інстанції.
Крім цього, просить розглянути документ оцінювання вартості автомобіля CHERY – TIGGO днз НОМЕР_1 , який ОСОБА_1 отримав від спеціаліста оцінювача та на його основі провести взаємозалік боргу між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та навпаки, при цьому уникнути словосполучення «… визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 і ОСОБА_1 вклади в АО КБ Приватбанк за відповідними договорами в сумі 1 580,11 доларів США, та 60 149,11 грн», де зовсім не вказано спосіб реалізації такого права, і змінити на словосполучення «… стягнути відповідну суму з ОСОБА_2 », адже доступу до цих вкладів ОСОБА_1 не має, бо вони оформлені на ОСОБА_2 , а залишок боргу, який залишиться після взаємозаліку стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а саме 41 708,00 грн, що було вираховано під час розрахунків, шляхом додання витрат ОСОБА_1 на проведення оцінювання авто у розмірі 4 500,00 грн і витрат 6 486,00 грн сплачених ОСОБА_1 у якості судових зборів до Полтавського апеляційного суду.
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2025 року відмовлено у відкриті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 про скасування ухвал судів винесених у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.
В апеляційному порядку вказану ухвалу оскаржив заявник ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права , із хибним посиланням на те , що скаржник звернувся із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Апелянт зауважує, що звернувся до суду першої інстанції із відповідною заявою , оскільки попередньо судом апеляційної інстанції йому було вказано на можливість надання ним іншого висновку про оцінку автомобіля , що ним було здійснено у 2024 році , в подальшому Верховним судом ОСОБА_1 було роз`яснено право звернення у разі незгоди з оскаржуваним рішенням до суду першої та апеляційної інстанції.
Відтак , скаржник звернувся до суду першої інстанції із відповідною заявою з метою усунення порушень законодавства допущених районним судом під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна , вперше.
Зважаючи на викладене апелянт просить скасувати ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2025 року та винести постанову по суті заявлених ОСОБА_1 вимог у заяві про перегляд рішення Машівського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2023 року .
Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заявник просив переглянути рішення суду від 28.12.2023 року про розподіл майна між колишнім подружжям взявши за основу наданий наразі інший оцінювальний документ вартості автомобіля від 20.11.2024 року та скасувати таке рішення, то за вказаних обставин заява не може бути розглянута , адже нові докази не можуть бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами. Окрім того , заявник просив скасувати ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 01.06.2021 р. про зупинення розгляду справи, яка є ухвалою, що не належать до ухвал, якими закінчено розгляд справи, а тому не може бути предметом перегляду, у зв`язку із нововиявленими обставинами.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком з огляду на слідуюче.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частинами 1-3 ст. 423 ЦПК України визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:
1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;
2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;
3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.
Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.
Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).
Згідно з ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Таким чином, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору і які існували на час постановлення рішення, але про які не було і не могло бути відомо особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.
Не можуть бути визнані нововиявленими обставини щодо яких суду зрозуміло, що вони були відомі (або мали бути відомі) заявнику на час розгляду справи.
Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.
Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.
Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній та касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.
Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158гс19, (пункти 7.4-7.5)).
Основним аргументом скаржника , щодо необхідності перегляду рішення за нововиявленими обставинами був зокрема висновок щодо оцінювання вартості автомобіля CHERY – TIGGO днз НОМЕР_1 станом на 2024 рік.
Суд першої інстанції , відхиляючи вказаний доказ, як підставу для відкриття провадження з перегляду рішення суду від 28.12.2023 за нововиявленими обставинами, вірно зазначив про надання заявником нового доказу . 
Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа №552/137/15-ц).
Отже, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
В Постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №755/32663/14-ц, провадження №61-44397св18 вказано на те, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст. ст. 424, 426 ЦПК України.
Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року  у справі «Пономарьов проти України» нагадав,  що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули  Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу  остаточності рішень  суду.  Цей принцип  наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона  має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно  перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового  розгляду. Перегляд  не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок  зору  на  один  предмет  не  є підставою  для  нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише  за  наявності  підстав,  обумовлених  обставинами важливого та вимушеного характеру (див., рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh  v.  Russia), заява №52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, виходив з того, що позивач не навів жодної підстави, визначеної законом, для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами. Наведені ОСОБА_1 у заяві обставини не є нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, оскільки вони обґрунтовуються новим доказом який не був досліджений у цій справі у суді першої та апеляційної інстанцій. Зміст поданої ОСОБА_1 заяви свідчить, що його вимоги фактично зводяться до незгоди з результатом розгляду позовної заяви ОСОБА_2 та його позову , переоцінки доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи, та неправильне, на його думку, застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права. Разом з тим, наведені у заяві доводи вже були предметом дослідження судами апеляційної та касаційної інстанцій. Фактично заявник просить про переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи з урахуванням отриманих нових доказів, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововияленими обставинами відповідно до вимог ст. 423 ЦПК України.
Посилання скаржника на відсутність у суду змоги продовжувати розгляд справи у зв`язку із зупиненням провадження ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 01.06.2021, колегія суддів відхиляє, як такі що не мають відношення до нововиявлених , та не впливають на вирішення справи. Суд зауважує, що провадження по справі було поновлене Машівським районним судом Полтавської області 19.05.2023 року у зв`язку із тим , що перестали існувати обставини,  що викликали його зупинення.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                         В.М. Триголов

Судді:                         А.І. Дорош

О.А. Лобов