Справа № 943/530/25                                Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І. 
Провадження № 33/811/1287/25                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Приходька Олега Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Приходька Олега Миколайовича на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 8 серпня 2025 року, щодо ОСОБА_1 , 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 16 березня 2025 року о 14:30:00 год., по автодорозі М-06 502км в с. Великосілки, Львівського району, керував транспортним засобом марки «BMW523» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі Буської ЦРЛ. Результат огляду - стан наркотичного сп`яніння. Висновок №46 від 16.03.2025.
Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Приходько О.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 8 серпня 2025 року, оскільки про результат розгляду справи вони дізналися 11 серпня 2025 року.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що з постановою суду першої інстанції він не погоджується, оскільки така постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Повідомляє, що ОСОБА_1 не керував автомобілем «BMW523» д.н.з. НОМЕР_1 , 16 березня 2025 року в стані сп`яніння. 
Наголошує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак сп`яніння, які були виявлені у водія, матеріали справи не містять даних, які підтверджують, що працівниками поліції його було відсторонено від керування транспортним засобом, також, що до нього не складався акт огляду.
Повідомляє, що працівниками поліції не роз`яснено водію права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, окрім того працівниками медичного закладу не проведено лабораторного дослідження зразків біологічного середовища.
Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_2 , участі в розгляді справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 8 серпня 2025 року, а апеляційну скаргу подав 19 серпня 2025 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №273231 від 16 березня 2025 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 , 16 березня 2024 року, о 14год. 30 хв. керував мопедом «BMW523і», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком №46 від 16 березня 2025 року, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога, зі згоди водія;
- інформацією з висновку, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №46 від 16 березня 2025 року (а.с.3), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 діагностовано стан наркотичного сп`яніння, виявлено бензодіазепам;
- рапортом старшого сержанта поліції Петра Швеця від 16 березня 2025 року (а.с.4), відповідно до якого працівниками поліції зупинено транспортний засіб марки «BMW530I», у зв`язку із порушенням ПДР України (не працювала права фара в режимі ближнього світла), під керуванням водія ОСОБА_1 під час опитування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, не природня блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагували на світло), у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що водій погодився. У медичному закладі в водія було діагностовано стан наркотичного сп`яніння;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4283778 від 16 березня 2025 року (а.с. 5), з якого встановлено, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.3а ПДР України;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «BMW523і», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із порушеннями ПДР України, під час опитування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, блідість шкірного покриву обличчя), окрім того водій повідомляв, що вживає лікарські препарати, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі, на який водій погодився. В медичному закладі водій пройшов клінічне обстеження та здав зразки біологічного середовища «сечі», під час тестування біологічного середовища лікарем було встановлено позитивний результат на «бензодіазепан»,у зв`язку із чим лікарем було діагностовано стан наркотичного сп`яніння, патрульними ознайомлено водія з протоколом про адміністративне правопорушення та відсторонено його від керування транспортним засобом.
Доводи апелянта, що ОСОБА_1 не керував автомобілем «BMW523» д.н.з. НОМЕР_1 , 16 березня 2025 року в стані сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, описаними вище за текстом.
Твердження апелянта, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак сп`яніння, які були виявлені у водія, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі ознаки повідомлено водію, під час опитування, як встановлено з відеозапису, окрім того в нього діагностовано стан наркотичного сп`яніння лікарем-наркологом у медичному закладі.
Аргументи апелянта, що матеріали справи не містять даних, які підтверджують, що працівниками поліції було відсторонено від керування транспортним засобом водія ОСОБА_1 , спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано відсторонення водія від керування транспортним засобом «BMW523і», д.н.з. НОМЕР_1 .
Покликання апелянта на те, що працівниками поліціє не було складено акут огляду, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки відповідно до п. 12 розділу II «Інструкції, про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МОЗ та МВС 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У зв`язку із чим акт огляду працівниками поліції не складається, оскільки огляд на стан сп`яніння було проведено в медичному закладі.
Доводи апелянта, що працівниками поліції не роз`яснено водію права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №273231 від 16 березня 2025 року (а.с. 1), з якого вбачається, що водій своїм підписом підтвердив, що йому було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, окрім того, зазначена інформація підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи.
Аргументи апелянта, що працівниками медичного закладу не проведено лабораторного дослідження зразків біологічного середовища, апеляційний суд розцінює критично.
Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Пунктом 3, 4, 7 розділу III Інструкції встановлено, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Окрім того,апеляційний суд зазначає, що діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, встановлюється не тільки на підставі результатів тестування, а лікар звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак сп`яніння: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, почервоніння очей, сповільненість або навпаки підвищена жвавість, нечіткість при виконанні координаторних проб,запах алкоголю з порожнини рота, ступінь порушення реакції та інші ознаки, які вказують на можливий стан сп`яніння.
Клінічні дані в поєднанні із результатом експрес тесту дають можливість визначити, чи знаходиться людина під дією наркотичних речовин.
Як вбачається з матеріалів справи лікарем було проведено клінічне обстеження ОСОБА_1 та проведено тестування біологічного середовища за допомогою експрес тесту, який показав позитивний результат.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Приходька О.В. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив:
постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 8 серпня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Приходька Олега Володимировича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 Партика І.В.