10.09.25
22-ц/812/1633/25
Єдиний унікальний номер судової справи: 485/581/25
Номер провадження: 22-ц/812/1633/25 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
10 вересня 2025 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:
головуючого - Крамаренко Т.В.,
суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О., 
із секретарем судового засідання – Шурмою Є.М., 
за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт» 
на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді - Квєтки І.А. в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога - Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт» (далі - ТОВ «Ютс-Агропродукт») про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,4 га, кадастровий номер 4825783700:02:000:0094, розташованої на території Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області (раніше Павлівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області).
10 травня 2012 року між нею та ТОВ «Райз-Південь» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки (далі - Договір оренди).
29 листопада 2017 року на підставі додаткової угоди №3500010 до договору оренди (далі - додаткова угода), укладеної між нею, орендарем ТОВ «Райз-Південь» та ТОВ «Ютс-Агропродукт», до останнього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди на умовах договору, викладених у новій редакції цієї додаткової угоди, строком до 31 грудня 2027 року. За умовами угоди новий орендар, відповідач по справі, зобов`язався сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою щорічно, у строк до 31 грудня кожного року, й у встановленому договором розмірі.
Відповідач умови договору оренди земельної ділянки не виконував, у 2022-2024 роках орендну плату не сплатив, що є систематичним порушенням умов договору та є підставою для його розірвання у відповідності до ст.141 ЗК України.
Розмір орендної плати, обумовленої сторонами в договорі, становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14 571,91 грн за рік оренди (п.4.1. додаткової угоди).
Відповідно до п.4.4. додаткової угоди обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталася раніше).
Заборгованість відповідача за договором складає: за 2022 рік - 19 237,60 грн, за 2023 рік - 24354,80 грн, за 2024 рік - 25 596,89 грн, а всього 69189,29 грн (з урахуванням індексу інфляції).
Посилаючись на викладене, позивач просить суд розірвати договір оренди землі від 10 травня 2012 року (кадастровий номер земельної 4825783700:02:000:0094, площа 5,4 га), укладений між нею та ТОВ «Райз-Південь» новий орендар відповідно до додаткової угоди № 3500010 від 29 листопада 2017 року - ТОВ «Ютс-Агропродукт» та стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 69 189,29 грн, а також судовий збір.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2025 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Перемога - Плюс» (далі - ТОВ «Перемога-Плюс»).
04 червня 2025 року позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просила розірвати договір оренди землі від 10 травня 2012 року (кадастровий номер земельної ділянки 4825783700:02:000:0094, площа 5,4 га), укладений між нею та ТОВ «Райз-Південь» (новий орендар відповідно до додаткової угоди №3500010 від 29 листопада 2017 року - ТОВ «Ютс - Агропродукт», орендар відповідно до Договору №1704/25-21 відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок від 17 квітня 2025 року - ТОВ «Перемога - Плюс» та стягнути з відповідача ТОВ «Ютс - Агропродукт» заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 69 189,29 грн.
21 травня 2025 року представник відповідача ТОВ «Ютс-Агропродукт» Журик А.Л. подав відзив в якому вважав позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що є орендарем земельної ділянки на підставі договору оренди землі та додаткової угоди до нього. Земельна ділянка розташована на території Снігурівської ОТГ Миколаївської області, яка була тимчасово окупованою Російською Федерацією з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року, та на даний час є територією можливих бойових дій. Внаслідок збройної агресії Російської Федерації та тимчасової окупації ТОВ «Ютс-Агропродукт», яке здійснювало діяльність на цій території було позбавлено можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі, використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням. Факт неможливості здійснення діяльності та знищення майна підтверджується витягом з ЄРДР щодо реєстрації кримінального провадження №42022232090000075 від 12 квітня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України. Крім того, внаслідок бойових дій територія, на якій розташована земельна ділянка, є забрудненою вибухонебезпечними предметами, що унеможливлює її використання. За вказаного відповідачу надані податкові пільги зі сплати земельного податку. Таким чином, у відповідача відсутня вина у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022-2024 роки за договором оренди земельної ділянки на підставі ч.6 ст.762 ЦК України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.  
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2025 року позов задоволено частково. Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 5,4 га, кадастровий номер 4825783700:02:000:0094, укладений між ТОВ «Ютс-Агропродукт» та ОСОБА_1 від 10 травня 2012 року (у редакції додаткової угоди №3500010 до договору оренди землі від 29 листопада 2017 року), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога - Плюс» на підставі договору №1704/25-21 від 17 квітня 2025 року.
Стягнуто з ТОВ «Ютс-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 24 059,01 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 10 травня 2012 року за 2023-2024 роки та 1 026,73 грн судового збору. Стягнуто з ТОВ «Перемога - Плюс» на користь ОСОБА_1 605,60 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що абсолютна неможливість використання орендарем спірної земельної ділянки у 2022 році через окупацію території військовими формуваннями держави-агресора Російської Федерації, на якій така розташована, є підставою для звільнення його від сплати орендної плати за 2022 рік, на підставі ч.6 ст.762 ЦК України, а відтак відсутні підстави для задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати за 2022 рік.
 Доводи відповідача ТОВ «Ютс-Агропродукт» про наявність обставин непереборної сили, як не здійснення сільськогосподарської діяльності, забруднення після деокупації території сільськогосподарських угідь вибухонебезпечними предметами, які унеможливили для відповідача проведення сільськогосподарської діяльності протягом 2023-2024 років належними доказами не підтверджені. 
Копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію 12 квітня 2022 року СВ СБУ в Херсонській області кримінального провадження № 42022232090000075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України, за фактом незаконного заволодіння військовослужбовцями Російської Федерації майном «Ютс-Агропродукт» за адресою АДРЕСА_1 , що є зареєстрованим місцем знаходження відповідача, не є доказом на підтвердження не здійснення відповідачем сільськогосподарської діяльності на території Снігурівської ОТГ, зокрема с. Павлівка. 
Доказів обстеження земельної ділянки на предмет її забруднення вибухонебезпечними предметами, визнання непридатними, звільнення від оподаткування у зв`язку із забрудненням земельної ділянки вибухонебезпечними предметами відповідач суду не надав.
 Натомість судом у порядку ч.7 ст.81 ЦПК України отримано відповідь із Снігурівської міської ради за №2310/01-26 від 04 липня 2025 року, відповідно до якої Снігурівською міською військовою адміністрацією не приймалося рішення про встановлення податкових пільг зі сплати податків на земельні ділянки, зокрема кадастровий номер 4825783700:02:000:0094. Відповідач не спростував доводів позивачки про те, що орендна плата за період 2023-2024 роки їй не сплачувалася. Відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання не довів. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за 2023-2024 року є обґрунтованими. Визначаючи розмір заборгованості, суд виходив з наступного за 2023 рік - 14 571,91 грн. х 1,0 = 14 571,91 грн за вирахування податків у розмірі 19,5% (військовий збір за ставкою 1,5 відсотка та податок на доходи фізичних осіб за ставкою 18 %), становить 11 730,38 грн; за 2024 рік - 14 571,91 грн х 1,051 = 15 315,07 грн за вирахуванням податків у розмірі 19,5% (військовий збір за ставкою 1,5 відсотка та податок на доходи фізичних осіб за ставкою 18 %) та становить 12 328,63 грн.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості по орендній платі судом до уваги не взято, оскільки такий не узгоджується з положеннями, укладеного між сторонами договору, на порушення якого позивачка посилалася у позовних вимогах.
За такого, суд вважав, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача ТОВ «Ютс-Агропродукт» орендної плати за вказаний період підлягають задоволенню частково у загальному розмірі 24 059,01 грн. Щодо вимог про розірвання договору оренди землі то суд виходив з того, що ТОВ «Ютс - Агропродукт» систематично не сплачував орендну плату позивачці за договором оренди землі, а саме не здійснив виплату за 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням її прав, а відтак наявні передбачені п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підстави для розірвання договору оренди землі.
Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Ютс-Агропродукт» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації та тимчасової окупації, ТОВ «Ютс-Агропродукт» було позбавлена можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням. Майно підприємства було знищено та розграблено, що унеможливило нормальне функціонування та виконання договірних зобов`язань. Неможливість використання земельної ділянки через її розташування на тимчасово окупованій території, фактичне знищення майна Товариства, потенційне замінування та пов`язана з цим загроза життю та здоров`я працівників є прямим наслідком збройної агресії, що об`єктивно унеможливило виконання зобов`язань за договором оренди.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про місце й час судового розгляду повідомлені належними чином. ТОВ «Ютс-Агропродукт» надало заяву про розгляд справи без їх участі. 
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.
Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Згідно з положеннями статті 14 Закону України «Про оренду землі» ( тут і надалі в редакції чинній на час укладення договору) договір оренди землі укладається в письмовій формі.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг) формах. 
Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами 1 і 2 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). 
З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 5,4 га, розташована в межах території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4825783700:02:000:0094, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 квітня 2007 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-506 (а.с.5).
10 травня 2012 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Райз-Південь» договір оренди вказаної вище земельної ділянки, за умовами якого передала земельну ділянку останньому в оренду терміном на 15 років (а.с.56-59).
Згідно Додаткової угоди №3500010 до Договору оренди землі від 10 травня 2012 року, укладеної 29 листопада 2017 року, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ТОВ «Райз-Південь», новий орендар - ТОВ «Ютс-Агропродукт» узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4825783700:02:000:0094 терміном до 31 грудня 2027 року. Сторони погодили викласти договір оренди від 10 травня 2012 року у новій редакції, викладеній у змісті додаткової угоди (а.с.60 - 63).
Право оренди земельної ділянки кадастровий номер 4825783700:02:000:0094 було зареєстровано за ТОВ «Ютс-Агропродукт» на підставі додаткової угоди від 29 листопада 2017 року до договору оренди землі від 10 травня 2012 року, що підтверджується копією відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1243129 від 30 березня 2025 року (а.с.19).
17 квітня 2025 року відповідач ТОВ «Ютс-Агропродукт» відчужив право оренди вказаної земельної ділянки ТОВ «Перемога-Плюс» на строк один рік, що підтверджується договором №1704/25-21 від 17 квітня 2025 року відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок (а.с.64-70). 
 Право оренди земельної ділянки кадастровий номер 4825783700:02:000:0094 зареєстровано за ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2025 року № 1704/25-2, про що свідчить відповідь з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1405002 від 22 травня 2025 року (а.с.43-44) 
За положеннями п.2.3., 5.1 Договору № 1704/25-21 до покупця переходять усі права й обов`язки Орендаря щодо земельних ділянок за Договорами оренди землі (із змінами та доповненнями додатковими угодами; договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє протягом 1 (одного) року, а щодо невиконаних до цього часу зобов`язань - до повного їх виконання.
Відповідно до п.4.1. Договору оренди (у редакції додаткової угоди), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14 571,91 грн. за рік оренди. 
Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України (п.4.2. Договору оренди (у редакції додаткової угоди).
Згідно п.4.4. Договору оренди (у редакції додаткової угоди) передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше). В разі виплати орендної плати авансом на наступні роки, до орендної плати застосовується коефіцієнт індексації орендної плати, який діє в рік фактичної виплати, в майбутньому не індексується.
Орендна плата вноситься орендарем не пізніше 30 грудня поточного року. Орендар перераховує грошові кошти орендної плати на банківський розрахунковий рахунок Орендодавця та/або виплачує через касу Орендаря та/або здійснює виплату засобами поштового зв`язку через місцеві відділення УДППЗ «Укрпошта» шляхом надіслання на адресу Орендодавця поштових переказів, або в іншій формі, погодженій сторонами. Орендна плата може бути перерахована орендодавцю як орендарем, так і за його дорученням, третьою особою, що буде належним виконанням умов даного договору (п.4.5. Договору оренди (у редакції додаткової угоди)).
За положеннями п.12.3, 12.4 Договору оренди (у редакції додаткової угоди) дія договору припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок), яке істотно перешкоджає її (їх) використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання даного договору в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору у односторонньому порядку є лише випадки визначені законом. 
Сторони у п.13.2. Договору оренди (у редакції додаткової угоди) узгодили, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.
Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). 
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 2022 року і до 2024 року ТОВ «Ютс-Агропродукт» не виплачувало орендну плату позивачці ОСОБА_1 .
Посилаючись саме на ці обставини, як систематичність невиконання відповідачем договору оренди, позивачка просила його розірвати та стягнути на її користь заборгованість з орендної оплати за період 2022-2024 роки.
ТОВ «Ютс-Агропродукт», погоджуючись з не виконанням ним обов`язку зі сплати орендної плати за період 2022-2024 роки, заперечував проти розірвання договору, посилаючись на обставини непереборної сили, які акцептували сторони у договорі, та неможливості ним використання земельної ділянки, що належить позивачці, за призначенням, у зв`язку з окупацією цієї території у 2022 році та забрудненістю землі вибухонебезпечними предметами після окупації. 
Задовольняючи позовні вимоги частково щодо стягнення заборгованості з орендної плати за 2023-2024 роки, суд першої інстанції частково погодився з цими обставинами та вважав встановленим, що внаслідок окупації у 2022 році території, де розташована земельна ділянка, що належить позивачці та передана в оренду відповідачу, підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 орендної плати за 2022 рік відсутні, оскільки орендар не міг використовувати предмет оренди за призначенням. Однак, не взяв до уваги доводи відповідача про забрудненість ділянки вибухонебезпечними предметами, після її деокупації, за відсутністю рішення сільської військової адміністрації про надання відповідачу пільг зі сплати земельного податку, і тому дійшов висновку про недоведеність підприємством цих обставин за допомогою належних доказів. 
Проте, з такими висновками повністю погодитися не можна, так як вони не відповідають нормам матеріального права і не узгоджуються з встановленими обставинами справи.
Так, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час.
 
Після введення на території країни воєнного стану, Торгово – промисловою палатою України усім зацікавленим особам надіслано листа від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, в якому засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), якими є військова агресія Російської Федерації проти України. 
 
У листі Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини, починаючи з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
 
У подальшому, вже 7 жовтня 2022 року Миколаївською обласною радою прийнято рішення №9 «Про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких дій», якими рада визнала обставини, що склалися на території Миколаївської області, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення. 
 
До переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, включені юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, які є сільськогосподарськими товаровиробниками та місцезнаходження яких станом на 31 грудня 2022 року зареєстровано у межах території Миколаївської області.
 
За наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівська міська територіальна громада, в межах якої розташована земельна ділянка, належна позивачці, віднесена до територій, що перебували у тимчасовій окупації у період з 4 березня по 11 листопада 2022 року.
 
Наступним наказом Міністерства розвитку громад і територій України № 376 від 28 лютого 2025 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівську міську територіальну громаду, після деокупації, починаючи 11 листопада 2022 року віднесено до територій, на яких ведуться можливі бойові дії.
 
Обставини, які є непереборною силою, та загальновідомі обставини, які в силу частини 3 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а також не вимагають від орендаря їх додаткового доведення за допомогою сертифікатів Торгово-промислової палати чи будь-яких інших доказів, на чому наполягала позивачка, слід дійти висновку, що починаючи з 24 лютого 2022 року на території України, зокрема, на території Снігурівської міської територіальної громади, межі якої включають належну позивачці земельну ділянку, настали обставини непереборної сили, які унеможливили виконання орендарем своїх обов`язків за договором, зокрема з використання землі за призначенням та сплаті ним на користь орендодавця орендної плати.
 
В цьому випадку, судом першої інстанції правильно застосовано положення частини 6 статті 762 ЦК України, на підставі яких позивачці відмовлено у стягненні з орендаря орендної плати за 2022 рік. З цим рішенням у цій частині позивачка погодилася та його не оскаржила, а за вимогами, які викладені у змісті апеляційної скарги відповідача підстав для його скасування в цій частині з ухваленням нового, аналогічного, колегія суддів не вбачає.
 
Між тим, правильно встановивши обставини з відсутності підстав для стягнення боргу за 2022 рік, суд безпідставно вважав недоведеним орендарем факт неможливості використання ним земельної ділянки, що належить позивачці, після деокупації території, в період 2023-2024 роки за її забрудненістю або можливою забрудненістю вибухонебезпечними предметами.
 
Так, постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 7 червня 2024 року про «Деякі питання про створення, забезпечення функціонування та ведення реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами» затверджено Порядок ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, внаслідок чого введено у дію реєстр територій та геоінформаційна система, якій відповідає Інтерактивна карта територій, яку адмініструє Державна служба надзвичайних ситуацій (далі ДСНС).
 
За даними Інтерактивної карти ДСНС на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/) територія Снігурівської міської територіальної громади Миколаївської області, в межах якої знаходиться земля, належна позивачці, є досі місцем, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.
 
Статтями 283?.1 та 283?.2 Податкового Кодексу України, з відсиланням саме на такий порядок, що встановлений Кабінетом Міністрів України, у розрізі прийняття рішень з метою надання суб`єкту господарювання податкових пільг, безальтернативно визначено статус такого об`єкта оподаткування, яким є земельні ділянки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, та вказують на період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, який починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території. 
 
При тому порядок надання таких пільг пов`язаний зі зверненням платника податку та прийняттям відповідного рішення органом місцевого самоврядування чи військової адміністрації про встановлення податкових пільг, період надання яких завершується фактом обстеження території операторами протимінної діяльності та визнання земельної ділянки придатною для використання.
 
Сам факт прийняття органом місцевого самоврядування чи військовою адміністрацією рішення про надання чи відмову у наданні податкових пільг не є свідченням зміни статусу земельної ділянки, що знаходилася в межах окупованих територій, з місця, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, до статусу її визнання придатною до використання, в тому числі і підтвердженням факту здійснення суб`єктом господарювання господарської діяльності на таких землях, які перебували в окупації до їх обстеження операторами протимінної діяльності з визнанням придатними для використання. 
 
Відповідно до статей 76, 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнані загальновідомими не потребують доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Ураховуючи наведені обставини та норми матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає встановленим, що територія Снігурівської міської територіальної громади Миколаївської області, в межах якої знаходиться спірна земельна ділянка, в період 2023-2024 років віднесена органами ДСНС в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України до територій, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.
 
За такого наявність чи відсутність рішення Снігурівської міської військової адміністрації про надання податкової пільги ТОВ «Ютс-Агропродукт» на землю не може бути визнано доказом щодо звільнення земельних ділянок, після деокупації від забруднення їх вибухонебезпечними предметами, та не підтверджує статусу ділянок, як земель придатних для господарського використання. 
 
Згідно відповіді начальника Снігурівської міської військової адміністрації рішення про встановлення податкових пільг зі сплати податків за земельні ділянки, забруднені вибухонебезпечними предметами ТОВ «Ютс - Агропродукт» у 2022-2024 роках, зокрема, земельної ділянки 4825783700:02:000:0094, що належить позивачці не приймалося, розташованої на території Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області (раніше Павловської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області) (а.с.87).
 
За наведеного, слід дійти висновку, що військова адміністрація не лише не користується порядком, встановленим постановою Кабінету Міністрів України №740 від 7 червня 2024 року, та геоінформаційною системою, яку адмініструє Державна служба надзвичайних ситуацій, а виходить виключно зі свого права можливості надання податкових пільг суб`єкту господарювання, на звернення якого протягом 2023-2024 років не надає відповіді. 
 
Отже, помилково прийнявши відповідь міської військової адміністрації, як доказ здійснення відповідачем господарської діяльності, суд першої інстанції зробив неправильні висновки, які не лише не відповідають обставинам справи та загальновідомим обставинам, а ще і не узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють визначення та віднесення земель до статусу місць, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, що виключало можливість використання орендарем предмета оренди за призначенням та є обставиною, на яку орендар не має впливу.
 
Підпунктом 3 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням такої особливості: власники, користувачі земельних ділянок не несуть відповідальності за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, що полягає у невикористанні земельної ділянки, право власності, користування якою виникло до введення воєнного стану.
Зміст цього підпункту узгоджується та відповідає положенням частини 6 статті 762 ЦК України, за яким наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, слід визначити, що земельна ділянка, яка знаходиться в межах громади, що визнана, як місце забруднення чи імовірного забруднення вибухонебезпечними предметами, не могла бути використана орендарем за умовами договору оренди в період 2023-2024 років, внаслідок чого відповідач, як орендар та наймач майна звільняється від орендної плати за цей час, як з підстав, визначених законом.
Дії орендаря за цей час є добросовісними, оскільки він не лише вживав заходів, звертаючись до компетентних органів з питань обстеження ділянок для проведення господарської діяльності, а ще і регламентував свою діяльність відповідним чином, не ухиляючись свідомо від виконання умов договору оренди. 
До того ж, Херсонською обласної радою прийнято розпорядження №24 від 01.03.2023 року, яким доповнено перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, до якого й увійшло ТОВ «Ютс-Агропродукт».
За таких обставин, рішення суду в частині задоволення вимог  ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі за 2023-2024 роки на підставі п.п. 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню в цій частині та ухвалення нового рішення, яким слід відмовити у задоволенні цих вимог. 
 
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення суду в частині задоволених вимог скасовано, то з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню 1958,79 грн судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт» - задовольнити частково.
Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2025 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога - Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі за 2023-2024 роки та розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити в цій частинні нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати за 2022 рік - залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт» 1958,79 грн судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 12 вересня 2025 року.