ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/34749/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Войтович  І. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 жовтня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя                              Парінов А.Б.,
судді:                                        Беспалов О.О.,
                                                  Грибан І.О.,
при секретарі судового засідання: Андрейченко К.Е.,
від позивача (апелянта): не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві, в якому позивач просила суд:
- визнати протиправним тa скасувати Наказ Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 17 травня 2023 року № 59-С «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»;
- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 31 травня 2023 року № 60-С «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»;
- визнати протиправним тa скасувати Наказ Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 09 червня 2023 року № 147-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій остання  просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, крім того в порушення чинного законодавства не з`ясовані всі обставини справи, що призвело до необ`єктивного, неправильного та незаконного вирішення справи. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні, яке призначено на 08.07.2025 об 11:45, продовживши строк розгляду справи на підставі ч. 2 ст.309 КАС України.
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній посилаючись на безпідставність доводів апелянта, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року залишити без змін.
07 липня 2025 року від апелянта надійшло клопотання про долучення доказів та зупинення провадження.
07 липня 2025 року від апелянта надійшли додаткові пояснення.
07 липня 2025 року від апелянта надійшло клопотання про витребування доказів.
08 липня 2025 року до суду з`явились позивач та представник відповідача, підтримали обрані правові позиції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі та витребування доказів - задоволено частково:
витребувано у Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №6» належним чином завірені документи, що стали підставою для видачі ОСОБА_1 довідки про непрацездатність з 02.01.2023 по 07.04.2023;
встановлено строк для подання витребуваних доказів до 19.08.2025;
зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська клінічна лікарня №6» у разі неможливості виконання вимог ухвали суду - повідомити суд про причини у письмовому вигляді;
зупинено апеляційне провадження у справі №320/34749/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі - до набрання законної сили рішенням у справі №320/41487/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві про визнання протиправним та скасування наказу.
05 серпня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду на виконання вимог ухвали від 08 липня 2025 року Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня №6» направлено документи, що стали підставою для видачі ОСОБА_1 довідки про непрацездатність з 02.01.2023 по 07.04.2023.
Повістками про виклик від 15 вересня 2025 року сторін було сповіщено, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, який відбудеться о 12:20 "23" вересня 2025 р. за адресою: вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30, м. Київ, 01010 (головуючий суддя - Парінов Андрій Борисович, зал судового засідання № 5).
23 вересня 2025 року судом винесено на обговорення питання про поновлення провадження у справі.
Суд, порадившись на місці, ухвалив поновити провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі. Призначити розгляд справи на 21.10.2025 року об 11:50.
13 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача. Просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року без змін.
Учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноважених представників до суду не забезпечили та причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, Наказом Головного Управління Держспоживслужби в м. Києві від 27 квітня 2016 року №30-О ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста Відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів з 28 квітня 2016 року у порядку переведення з Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві.
Наказом ГУ Держспоживслужби в м. Києві від 11 травня 2017 року №104-О ОСОБА_1 переведено на посаду головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів з 12 травня 2017 року.
Відповідно до доповідної записки заступника начальника Управління начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Головного управління Держпродспоживслужби від 01.03.2023 ОСОБА_2 , та Актами про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці від 01.03.2023 року по 03.03.2023 року, від 06.03.2023 року по 10.03.2023 року, від 13.03.2023 року по 17.03.2023 року, від 20.03.2023 року по 24.03.2023 року, від 27.03.2023 року по 31.03.2023 року наказом Головного управління Держпродспоживслужби від 18.04.2023 року № 54-с «Про порушення дисциплінарного провадження» порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 .
Відповідно до Додатку до Наказу від 18.04.2023 № 54-С створено дисциплінарну комісію, у складі: ОСОБА_3 начальник Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства; ОСОБА_4 головний спеціаліст відділу правового забезпечення та договірної роботи Управління правового забезпечення; ОСОБА_5 заступник начальника начальник відділу організації протиепізоотичної роботи Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини: ОСОБА_6 головний спеціаліст Відділу економіки, бухгалтерського обліку та звітності; ОСОБА_7 в.о. начальника відділу роботи з персоналом.
Дисциплінарна комісія за результатами розгляду дисциплінарної справи дійшла висновку про наявність у діях головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин з 01.03.2023 по 31.03.2023 року.
18.04.2023 за результатами дослідження всіх матеріалів дисциплінарної справи 2023/5, Комісія з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держпродспоживслужби дійшла висновку щодо наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів ОСОБА_1 та надано рекомендацію начальнику Головного управління Держпродспоживслужби про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу» у вигляді догани.
Листом від 19.04.2023 № 10.0/3215 ОСОБА_1 повідомлено про порушення дисциплінарного провадження та запропоновано до 28.04.2023 надати пояснення щодо відсутності на робочому місці з 01.03.2023 року по 31.03.2023 року. Лист було надіслано на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та поштову адресу: АДРЕСА_1 .
Пояснень відсутності на робочому місці від позивача до комісії не надходило.
Листом від 08.05.2023 за № 12.0/3933 ОСОБА_1 запрошено на дистанційне засідання дисциплінарної комісії на 12 год. 15.05.2023 року та запропоновано до 15.05.2023 надати письмові пояснення та документи щодо обставин, які стали підставою для відкриття дисциплінарного провадження, у тому числі достовірну та вичерпну інформацію з відповідним документальним підтвердженням.
Позивач на засідання комісії не з`явилась, причини відсутності не повідомила, пояснень та документів до комісії не подано. 
Наказом Головного управління Держпродспоживслужби від 17.05.2023 № 59-С до ОСОБА_1 застосовано заходи дисциплінарного впливу за прогул (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин - оголошена догана.
Відповідно до доповідної записки заступника начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Мазепи І.М. від 03.04.2023, та Актами про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці від 03.04.2023 по 07.04.2023 року, наказом Головного управління Держпродспоживслужби від 02.05.2023 року № 57-С «Про порушення дисциплінарного провадження» порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 .
Додатком до наказу від 02.05.2023 № 57-С визначено склад дисциплінарної комісії: ОСОБА_8 заступник начальник Управління начальник відділу безпеки середовища життєдіяльності Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства; ОСОБА_9 заступник начальника управління претензійно-позовної роботи Управління правового забезпечення; начальник відділу Матвійчук Р.Л. заступник начальника начальник відділу організації протиепізоотичної роботи Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини: ОСОБА_10 начальник управління організаційного та інформаційного забезпечення; ОСОБА_7 в.о. начальника відділу роботи з персоналом.
Листом від 02.05.2023 № 12.0/3770 ОСОБА_1 повідомлено про порушення дисциплінарного провадження та запропоновано до 11.05.2023 надати пояснення щодо відсутності на робочому місці з 03.04.2023 по 07.04.2023 року. Лист було надіслано на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та поштову адресу: АДРЕСА_1 .
Листом від 10.05.2023 ОСОБА_1 повідомила, що знаходиться за кордоном «на лікарняному по догляду за дитиною».
Листом від 16.05.2023 за № 12.0/4169 ОСОБА_1 запрошено на дистанційне засідання дисциплінарної комісії на 12 год. 23.05.2023 року, запропоновано до 23.05.2023 надати письмові пояснення та документи щодо обставин, які стали підставою для відкриття дисциплінарного провадження, у тому числі достовірну та вичерпну інформацію з відповідним документальним підтвердженням.
ОСОБА_1 на дистанційне засідання дисциплінарної комісії не з`явилась, про поважні причини своєї відсутності не повідомила, не надала письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.
Дисциплінарна комісія за результатами розгляду дисциплінарної справи дійшла висновку про наявність у діях головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів ОСОБА_11 дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин з 03.04.2023 по 07.04.2023 року.
23.05.2023 за результатами дослідження всіх матеріалів дисциплінарної справи 2023/6, Комісія з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держпродспоживсужби дійшла висновку щодо наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів ОСОБА_1 та надано рекомендацію начальнику Головного управління Держпродспоживслужби про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу» у вигляді догани.
Наказом Головного управління Держпродспоживслужби від 31.05.2023 № 60-С до ОСОБА_1 було застосовано заходи дисциплінарного впливу за прогул (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин - оголошена догана.
Наказом Головного управління Держпродспоживслужби від 09.06.2023 №147-О звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів 09 червня 2023 року, за вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Підстава наказу: накази від 13.04.2023 №53-С, від 20.04.2023 №55-С, від 17.05.2023 №59-С, від 31.05.2023 №60-С.
Не погоджуючись зі спірними наказами позивач звернулась до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків, що систематичність (протягом року) вчинення позивачем дисциплінарного проступку підтверджено чинном, оскільки судом визнано правомірними накази, що свідчить про правомірність наказу від 09.06.2023 № 147-О про звільнення ОСОБА_1 з посади 09.06.2023.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ «Про державну службу» регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до статті 4 ЗУ «Про державну службу» державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів: верховенства права; законності; професіоналізму; патріотизму; доброчесності; ефективності; забезпечення рівного доступу до державної служби; політичної неупередженості; прозорості; стабільності.
Згідно частини 1 статті 7 ЗУ «Про державну службу» державний службовець має право на:
1) повагу до своєї особистості, честі та гідності, справедливе і шанобливе ставлення з боку керівників, колег та інших осіб;
2) чітке визначення посадових обов`язків;
3) належні для роботи умови служби та їх матеріально-технічне забезпечення;
4) оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення);
5) відпустки, соціальне та пенсійне забезпечення відповідно до закону;
6) професійне навчання, зокрема за державні кошти, відповідно до потреб державного органу;
7) просування по службі з урахуванням професійної компетентності та сумлінного виконання своїх посадових обов`язків;
8) участь у професійних спілках з метою захисту своїх прав та інтересів;
9) участь у діяльності об`єднань громадян, крім політичних партій у випадках, передбачених цим Законом;
10) оскарження в установленому законом порядку рішень про накладення дисциплінарного стягнення, звільнення з посади державної служби, а також висновку, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання його службової діяльності;
11) захист від незаконного переслідування з боку державних органів та їх посадових осіб у разі повідомлення про факти порушення вимог цього Закону;
12) отримання від державних органів, підприємств, установ та організацій, органів місцевого самоврядування необхідної інформації з питань, що належать до його повноважень, у випадках, встановлених законом;
13) безперешкодне ознайомлення з документами про проходження ним державної служби, у тому числі висновками щодо результатів оцінювання його службової діяльності;
14) проведення службового розслідування за його вимогою з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Відповідно до частини 1 статті 8 ЗУ «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний:
1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;
3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина;
4) з повагою ставитися до державних символів України;
5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації;
6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;
7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення);
8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;
9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції;
10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;
11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;
12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;
13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Відповідно до статті 61 ЗУ «Про державну службу» службова дисципліна забезпечується шляхом: 1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку; 2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України; 3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців; 4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.
Стаття 62 ЗУ «Про державну службу» визначає обов`язки державного службовця щодо додержання службової дисципліни.
Так, державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також:
1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця;
2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців;
3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.
Відповідно до статті 64 ЗУ «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом
Стаття 65 ЗУ «Про державну службу» регулює підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.
Так, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення
Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 9-1) порушення вимог Закону України "Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)" у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "А" або "Б"; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.
Крім того, державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду
Згідно частини першої статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 
1) зауваження; 
2) догана; 
3) попередження про неповну службову відповідність; 
4) звільнення з посади державної служби.
Частиною п`ятою статті 66 Закону №889-VIII передбачено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.
У частині шостій статті 66 ЗУ «Про державну службу» встановлено, що дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої вказаної статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.
При цьому, частиною першою статті 74 ЗУ «Про державну службу» визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Частиною 1 статті 71 ЗУ «Про державну службу» обумовлено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.
Відповідно до частини восьмої статті 71 ЗУ «Про державну службу» державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; 2) порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, які причетні до справи; 4) подавати в установленому порядку скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування.
Відповідно до частини дев`ятої статті 71 ЗУ «Про державну службу» за результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Частиною 2 статті 75 ЗУ «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини 3 ст.75 ЗУ «Про державну службу» за кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні - частина 4 ст.75 ЗУ «Про державну службу».
Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039 (далі - Порядок №1039).
Згідно ч. 1 ст. 68 Закону №889-VIII дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження) - суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.
Частинами першою - третьою статті 73 Закону №889-VIII встановлено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; 11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); 12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Відповідно до статті 75 Закону №889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення (ч. 1); пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі (ч. 2); відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення (ч. 3).
Як вірно зазначено судом першої інстанції, Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9 розкриває зміст поняття прогулу як відсутність працівника на роботі протягом усього робочого дня, або принаймні більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Не є поважними причинами відсутності працівника на роботі згідно з вказаною постановою, зокрема, поміщення особи до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону №889-VIII   підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
Апелянт вважає, що накладення на неї дисциплінарних стягнень та в результаті звільнення з посади відбулось всупереч вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 перебувала в стані тимчасової непрацездатність у зв`язку із хворобою, що свідчить про відсутність в її діях складу дисциплінарного проступку.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/22 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. 
Відповідно до характеристики за підписом в.о. начальника Управління захисту прав споживачів М. Лисенко, який міститься в матеріалах дисциплінарної справи 2023/5, ОСОБА_1 з серпня 2022 року по теперішній час відсутня на робочому місці з невідомих причин.
ОСОБА_1 подала 16.01.2023 заяву про надання їй відпустки із збереженням заробітної плати у період дії воєнного стану.
Листом від 27.04.24 позивач запитувала щодо підстав застосування до неї дисциплінарного стягнення в той час коли вона перебувала за кордоном.
Як встановлено судом першої інстанції, зі змісту листа від 17.01.2023 №12.0/426 вбачається що листом від 30.12.2022 12.0/8066 Головне управління Держпродслужби запитувало у ОСОБА_1 документи на спростування вчинення нею дисциплінарного проступку, відсутності на робочому місці без поважних причин з 28.11.2022 по 02.12.2022.
Відповідач листом від 28.04.2023 №12.0/3653 ОСОБА_1 повідомлено про те, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану роботодавець для осіб які виїхали за кордон, набули статусу внутрішньо переміщених осію, в обов`язковому порядку надає відпустку без збереження заробітної плати не більше 90 календарних днів, але нею вже було використано право на відпустку без збереження заробітної плати. 
Заступником начальника Управління-начальника відділу контролю у сфері робіт та послуг Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродслужби в м.Києві Мазепою І.Ю. надано письмові пояснення, які датуються 09.05.23 р., не останній зазначає, що з 05.12.2022 по 09.05.2023 ОСОБА_1 на робочому місці не було, від неї не надходило жодних смс повідомлень чи телефонних дзвінків, місце перебування її не відоме, документів які б спростовували чи підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку ОСОБА_12 зазначає, що таких не має.
При цьому, факт відсутності на робочому місті позивачки за періоди відповідно до яких на неї були некладені дисциплінарні стягнення - останньою не оскаржується, при цьому цей факт підтверджується відмітками що містяться в закордонному паспорті НОМЕР_1 .
Згідно листа від 05.05.2023 до Комісії за підписом в.о. начальника відділу Управління роботи з персоналом Н.Іванченко зазначено про наявність дисциплінарних стягнень щодо ОСОБА_1 наказами від 24.02.2023 №48-С, від 31.03.2023 №52-С, від 13.04.2023 №54-С, від 20.04.2023 №55-С.
У своїй заяві від 10.05.2023 на лист Головного управління Держпродслужби від 02.05.2023 №12.0/3770 ОСОБА_1 повідомила що вона з 20.03.2023 перебуває на лікарняному по догляду за дитиною, долучила документи складені іноземною мовою від 02.05.2023, 05.05.2023, 20.03.2023, без перекладу державною мовою.   
На лист від 16.05.2023 № 12.0/4207 ОСОБА_1 надіслала листа від 18.05.2023 та заначила про те, що вона вже повідомляла та надавала документи на підтвердження перебування на лікарняному, долучила документи складені іноземною мовою від 15.05.2023, 18.05.2023, 29.03.2023.
На лист від 16.05.2023 № 12.0/4207 ОСОБА_1 надіслала листа від 18.05.2023 та заначила про те, що вона вже повідомляла та надавала документи на підтвердження перебування на лікарняному, долучила документи складені іноземною мовою від 15.05.2023, 18.05.2023, 29.03.2023.
Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві листом від 19.05.2023 №12.0/4462, розглянувши лист ОСОБА_1 від 18.05.2023 роз`яснювало порядок оформлення листа непрацездатності, необхідності подати іноземні належним чином завірені із перекладом на державну мову документи на підтвердження тимчасової непрацездатності.
16.05.2023 листом №12.0/4207 комісією було надіслано повідомлення на електронну адресу ОСОБА_1 про внесення щодо неї Подання та запропоновано подати пояснення шляхом надіслання їх на електронну пошту Головного управління.
При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 9-1 ЗУ «Про державну службу» доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.
Державний службовець при вступі чи проходженні державної служби зобов`язаний повідомити службу управління персоналом про його засоби електронної пошти чи інші засоби телекомунікаційного зв`язку з ним з метою їх використання для доведення до відома державного службовця інформації або документів.
Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.
Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві О. Рубан від 17.05.2023 №59-С накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, який надісланий 18.05.2023 належним чином ОСОБА_1 та який позивач оскаржує у даній справі.
Згідно подання за дисциплінарною справою №2023/6 вбачається врахування доповідної записки від 03.04.2023 ОСОБА_12 , Актів про відсутність на робочому місці у періоді з 03.04.2023 по 07.04.2023, враховано характеристику ОСОБА_1 , кваліфікацію, освіту, повідомлення від ОСОБА_1 від 10.05.2023 про те, що вона перебуває на лікарняному по догляду за дитиною, роз`яснення листом від 18.05.2023 щодо порядку оформлення листка непрацездатності, наявності дисциплінарного стягнення у вигляді догани наказами від 24.02.2024 №48-С, від 31.03.2023 №52-С, від 13.04.2023 №53-С, від 20.04.2023 №55-С, не встановлення обставин що пом`якшують відповідальність, не проходження оцінювання за 2022 рік, не з`явлення на засідання, не надання пояснень та документів на лист від 16.05.2023 №12.0/4106 належним чином надісланого на електронну адресу позивача. Відповідно, дисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» а саме прогул (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин у період з 01.04.2023 по 07.04.2023 та рекомендовано застосувати догану згідно ч. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу». Подання складено та підписано 23.05.2023.
24.05.2023 листом №12.0/4559 комісією було надіслано повідомлення на електронну адресу ОСОБА_1 про внесення щодо неї Подання та запропоновано подати пояснення шляхом надіслання їх на електронну пошту Головного управління.
Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві О. Рубан від 31.05.2023 №60-С накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, який надісланий 31.05.2023 належним чином ОСОБА_1 та який позивач оскаржує у даній справі.
Суд враховує, що позивачкою до даної справи долучено довідку Медичного центру здоров`я НАШ ЛІКАП Сергіос П. Сергіу (Кіпр) від 05.07.2023, із перекладом на державну мову, засвідченого приватним нотаріусом   Козоріз Л.М., адефітом від 30.05.2024 щодо засвідчення нотаріусом 08.12.2023 дійсності довідки та її перекладу, згідно якої суд встановив, що ОСОБА_1 біженка з України зі статусом тимчасового проживання на Кіпрі на підставі документів Державної лікарні у Паралімні вважається тимчасово непрацездатною з 02.01.2023 по 07.04.2023, така що не могла працювати через проблеми зі здоров`ям, а саме гіпертонією 3 ступеня, гіпертонічну хворобу серця.
Так, Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455 затверджено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 1.1 Інструкції тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
Згідно пп. 1.3.1 п. 1.3 Інструкції листок непрацездатності видається, зокрема, громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому         числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.
За п.1.9 Інструкції особам, у яких тимчасова непрацездатність настала поза постійним місцем проживання і роботи (під час відрядження, санаторно-курортного лікування, відпустки тощо), листок непрацездатності (довідка) видається за місцем їх тимчасового перебування з дозволу головного лікаря лікувально-профілактичного закладу на число днів непрацездатності.
Пунктом 1.11 Інструкції передбачено, що документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян України під час їх тимчасового перебування за межами держави, підлягають обміну на листок непрацездатності згідно з рішенням лікарсько-консультаційної комісії (ЛКК) лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання чи роботи у разі:
а) гострих захворювань і травм;
б) загостренні хронічних захворювань;
в) вагітності та пологів;
г) оперативних втручань при невідкладних станах;
г) лікування згідно з рішенням комісії МОЗ України з питань направлення на лікування за кордон.
Обмін здійснюється на підставі перекладених на державну мову та нотаріально засвідчених документів, які підтверджують тимчасову втрату працездатності під час перебування за межами України.
За п.2.5 Інструкції листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі         й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV).
Згідно пункту 15 статті 1 Закону № 1105-XIV медичний висновок про тимчасову непрацездатність (далі МВТН) - електронний документ, що формується "на підставі медичних записів в електронній системі охорони здоров`я та містить висновок лікаря за результатами медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності, що засвідчує тимчасову непрацездатність та є підставою для створення листка непрацездатності.
Згідно пункту 16 статті 1 Закону № 1105-XIV листок непрацездатності - сформований програмними засобами Реєстру на підстав» МВТН і зареєстрований за єдиним реєстраційним номером листка непрацездатності у Реєстрі електронний документ, що є підставою для звільнення від роботи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послу»; відповідно по законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Згідно розділу ІІ Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України 17 червня 2021 року №1234, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07 липня 2021 року за №890/36512, листок непрацездатності формується в Електронному реєстрі листків непрацездатності па підставі медичного висновку про тимчасову непрацездатність (медичних висновків) у разі ідентифікації пацієнта як застрахованої особи в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Сформований листок непрацездатності надсилається страхувальникам, з якими застрахована особа перебуває у трудових відносинах (за основним місцем роботи та за сумісництвом) через кабінет страхувальника на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
З огляду на викладене, лише листок непрацездатності, сформований програмними засобами Реєстру на підставі МВТН і зареєстрований за єдиним реєстраційним номером листка непрацездатності у Реєстрі електронний документ, є підставою для звільнення від роботи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності. Медичний висновок лікаря є підставою для створення листка непрацездатності.
Суд враховує, що у зв`язку із оголошеним в країні воєнним станом з 24.02.2022, згідно наказу МОЗ № 675 від 22.04.2022 на період дії воєнного стану та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування медичний висновок зі встановленою відміткою про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном, може формуватися лікарем на підставі медичних записів, які внесені таким лікарем відповідно до виданих за кордоном медичних документів (їх копій), що підтверджують тимчасову непрацездатність, за категоріями: "Захворювання або травма загального характеру", "Догляд за хворою дитиною", "Вагітність та пологи", "Ортопедичне протезування". Медичні документи або їх копії можуть бути надіслані поштою або надані лікарю за допомогою технічних засобів електронних комунікацій (електронна пошта, мобільні застосунки, соціальні мережі тощо). У виданих за кордоном медичних документах зазначається діагноз з використанням Міжнародної класифікації хвороб десятого перегляду (МКХ - 10). Необхідність перекладу на державну мову таких документів визначає лікар у випадках, коли неможливо сформувати медичний запис з використанням мови оригіналу медичного документа.
Так, законодавство передбачає звернення особи, яка офіційно працевлаштована до відповідного медичного закладу, лікаря, що в установленому порядку підключений до електронної системи охорони здоров`я, лікуючий або сімейний лікар формує електронний медичний висновок про тимчасову непрацездатність у Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я. На підставі медичного висновку (медичних висновків) про тимчасову непрацездатність формується в Реєстрі листок непрацездатності. Також е-лікарняний автоматично відкриється в разі оформлення медичного висновку для дитини працівника, яка потребує догляду. В свою чергу, суд зазначає, що працівник має повідомити у будь-який доступний для нього спосіб комунікацій роботодавця про формування лікарем відносно нього медичного висновку про тимчасову непрацездатність, враховуючи, що всю необхідну інформацію щодо е-лікарняного для роботодавця відображається в Електронному кабінеті страхувальника на порталі Пенсійного фонду України, що не потребує надання від особи інших додаткових документів.
Проте, сформований листок непрацездатності надсилається страхувальникам, з якими застрахована особа перебуває у трудових відносинах (за основним місцем роботи та за сумісництвом) через кабінет страхувальника на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
Законодавством формування довідки (виписки) про тимчасову непрацездатність у паперовій формі також передбачено, але у відповідних випадках, зокрема через технічну несправність Електронного реєстру листків непрацездатності та Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, чи зупинення в умовах воєнного стану доступу користувачів електронної системи охорони здоров`я до центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я.
Однак, перебування, зокрема службової особи на лікарняному (тимчасова непрацездатність) потребує фіксування роботодавцем причини відсутності державного службовця на робочому місці.
Серед іншого, те, що позивач не заперечує відсутність її на робочому місці у спірні періоди через стан здоров`я, а саме її тимчасову непрацездатність, хворобу дитини, не нівелює її від обов`язку належним чином повідомити керівництво про неможливість прибути на роботу, надати докази тимчасової непрацездатності, які мають бути оформлені належним чином.
З огляду на вказане, надана довідка від 05.07.2023 тимчасово непрацездатною з 02.01.2023 по 07.04.2023 не є доказом поважності причини вимушеного прогулу, враховуючи що така поважність має бути підтверджена належним та достатніми доказами та у належний спосіб. Під час розгляду комісією питання щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку, ОСОБА_1 не надала належним чином оформлені документи на підтвердження тимчасової непрацездатності у спірномі періоди, як в не надано комісії позивачем під час розгляду питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності оформлено належним чином листка непрацездатності.
Крім того, судом враховується що на момент виникнення спірних правовідносин набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.04.2022 № 440 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану», якою в пунктах 3 та 5 постановив, що у разі перебування державного службовця або працівника державного органу в робочий час в Україні поза межами робочого місця без рішення керівника державної служби, зазначеного в пункті 1 цієї постанови, або за кордоном, крім перебування у службовому відрядженні, оформленому в установленому порядку, до них може бути застосоване дисциплінарне стягнення відповідно до закону.
На підставі вищенаведеного у сукупності колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або не підтвердженість матеріалами справи.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Згідно  п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.  242-245, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          І.О. Грибан

(Повний текст постанови суду виготовлено 03 листопада 2025 року)