ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8952/25 Справа № 191/2816/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Форощук С. А. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.
при секретарі - Сахарові Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2025 року по справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Мантула Олександр Сергійович; заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту перебування дитини на утриманні, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2025 року ОСОБА_1  звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, того що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на утриманні свого вітчима, ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 2013 року по день його смерті.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2025 року у відкритті провадження у справі за заявою (в порядку окремого провадження) ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Мантула Олександр Сергійович; заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту перебування дитини на утриманні відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що у даному випадку існує спір про право, оскільки встановлення факту за заявою ОСОБА_1 необхідно їй для призначення та отримання одноразової грошової допомоги в наслідок загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, так, в своїй заяві про встановлення факту перебування дитини на утриманні, заявниця зазначає, що у загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_6 є батьки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просять ухвалу суду скасувати та справу направити на продовження розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що припущення про наявність спору про право не є підставою для відмови у розгляді заяви, оскільки спір виникає лише за наявності доказів активного заперечення з боку заінтересованих осіб. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав. 
Відмовляючи у відкритті провадженні у справі, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту за заявою ОСОБА_1 необхідно їй для призначення та отримання одноразової грошової допомоги в наслідок загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, так, в своїй заяві про встановлення факту перебування дитини на утриманні, заявниця зазначає, що у загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_6 є батьки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а отже існує спір про право.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст.293 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Такий правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18, від 08 листопада 2019 року у справі №161/853/19, від 27 березня 2019 року у справі №569/7589/17.
Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах 1 та 2 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина 4 статті 315 ЦПК України).
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
З урахуванням наведеного можна констатувати, що існує два порядки (способи) встановлення фактів, що мають юридичне значення, - позасудовий
і судовий, які за своїм змістом є взаємовиключними.
У справі, яка є предметом перегляду, заявник просить встановити факт перебування малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні свого вітчима, ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 2013 року по день його смерті.
В обґрунтовування вимоги заяви, зазначено, що метою встановлення вищевказаного факту є необхідність реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, призначеної сім`ям загиблих осіб військовослужбовця, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також для вирішення питання щодо призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. 
Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що у загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_6 є батьки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Отже, виявивши спір про право, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до власного тлумачення закону і судової практики, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що ухвала постановлена судом в межах норм, визначених процесуальним законом, а доводи апеляційної скарги не спростовують її законність.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст судового рішення складено 02 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко 

О.В. Свистунова