ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/20529/25
Провадження № 33/820/599/25

       Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника Муращика О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2025, 
в с т а н о в и л а:

Цією постановою          ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
Роз`яснено ОСОБА_1 порядок сплати штрафу та строки оскарження прийнятої постанови. 
У відповідності до постанови суду, 12 липня 2025 року о 23 год. 31 хв. ОСОБА_1 , по вул. Горбанчука, 4, у м. Хмельницькому, керував транспортним засобом «Нісан Тіда», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Звертає увагу, що працівниками поліції були допущенні порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і засобів, оскільки на жодному із відеозаписів не зафіксовано повідомлення йому, як водієві, причину зупинки, що є прямим порушенням ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Крім того, працівники поліції не роз`яснили йому наслідків незгоди та порядку проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Муращика О.В., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст. 294 КУпАП  участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. 
ОСОБА_1 належним чином, повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.ст. 268, 271 КУпАП. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд першої інстанції дослідивши та проаналізувавши, належним чином, докази у справі дійшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ЕПР1№389777 від 12 липня 2025 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог  ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду, проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу, було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту становив 1,40 % проміле і, останній, погоджувався з даним результатом, згоду засвідчив власноручний підпис у роздруківці чеку приладу Драгер.
Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з положеннями ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Так, з протоколу про  адміністративне правопорушення серії ЕПР1№389777 від 12 липня 2025 убачається, що 12 липня 2025 року о 23 год. 31 хв. ОСОБА_1 , по вул. Горбанчука, 4, у м. Хмельницькому, керував транспортним засобом «Нісан Тіда», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою,  з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених  ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою, від підпису протоколу особа, що притягається до адміністративної відповідальності відмовилась.
В суді першої інстанції  ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення заперечив та зазначив, що не розуміє, чому алкотестер показав такий результат, стверджує, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння та за порадою знайомих повідомив працівникам поліції, що вживав пиво та такі ж відомості відобразив у протоколі у графі для надання пояснень.
       Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини, вчинення ним цього правопорушення, крім протоколу, підтверджується наступними доказами, а саме: 
- відомостями з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо наявності в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покриву обличчя);
- даними направлення до медичної установи КНП «ХОЗзНПД`ХОР на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, різка зміна шкіряного покриву обличчя, однак такий огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду;
- результатом тесту за допомогою спеціального приладу газоаналізатора Alcotest Drager № 6810 (3561) (тест № 1094 від 12.07.2025, 23 год. 37 хв., результат 1,40 проміле) щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. З вказаним результатом він погодився, зазначивши, що вживав пиво;
- розписками про роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП та про інформування ОСОБА_1 , який підлягав огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу. 
Переглянутим судом першої та апеляційної інстанцій відеозаписом зафіксовано, як  ОСОБА_1 , у вказаний день, керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. В ході розмови з водієм поліцейський, виявляє у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує йому на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alkotest-6810» та в медичному закладі, той відмовляється, проте згодом погоджується, перевіряє цілісність упакування мундштука, йому роз`яснюють порядок проходження огляду, проходить огляд на місці зупинки автомобіля, результат огляду – 1,40% проміле, з яким він погоджується. Від проходження огляду у медичному закладі, останній, відмовляється.
На думку апеляційного суду, наданий відеозапис, на якому зафіксована розмова поліцейського з ОСОБА_1 та процедура проходження ним огляду, з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, об`єктивно доводить факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
       Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
В матеріалах справи відсутні, ОСОБА_1 та його захисником під час апеляційного перегляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи апелянта про те, що поліцейські його не повідомили про причину зупинки, оскільки відеозаписом зафіксовано те, що, одразу ж, після зупинки автомобіля працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що його було зупинено на підставі п. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», який передбачає право поліцейських зупинити транспортний засіб, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. У даному випадку працівник поліції вказав, що водія було зупинено через відсутність заднього бамперу, що і відображено на відео.
Твердження ОСОБА_1 , що йому не було роз`яснено наслідків незгоди з проведеним оглядом на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та порядку проведення огляду в медичному закладі, відхиляються, оскільки він від такого відмовився, а працівник поліції повідомив, що стосовно нього буде складено протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 відповів, що він зрозумів.
Проаналізувавши відомості, наявні в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що аргументи ОСОБА_1 мають суто суб`єктивні оціночні судження та розцінюються судом як обраний ним спосіб захисту та уникнення відповідальності.
Всі інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.  
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9а  ПДР  України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, 
п о с т а н о в и л а:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2025 стосовно  ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду                                        Л.М.Кулеша