ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/10998/24                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Олена ЛУКАШОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 вересня 2025 року                                                                     м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого:          Бєлової Л.В.,
суддів:                    Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидання наказу про призначення та нарахування у повному обсязі позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн за періоди: 25.02.2022-28.02.2022, 01.03.2022-31.03.2022, 01.04.2022-30.04.2022, 01.05.2022-31.05.2022, 01.06.2022-30.06.2022, 01.07.2022-31.07.2022, 01.08.2022-31.08.2022, 01.09.2022-30.09.2022, 01.10.2022-31.10.2022, 01.11.2022-30.11.2022, 01.02.2023-28.02.2023 за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
зобов`язати відповідача видати наказ про призначення позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за періоди: 25.02.2022-28.02.2022, 01.03.2022-31.03.2022, 01.04.2022-30.04.2022, 01.05.2022-31.05.2022, 01.06.2022-30.06.2022, 01.07.2022-31.07.2022, 01.08.2022-31.08.2022, 01.09.2022-30.09.2022, 01.10.2022-31.10.2022, 01.11.2022-30.11.2022, 01.02.2023-28.02.2023 за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів пропорційно часу участі у таких діях та заходах з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати відповідача нарахувати та здійснити позивачу виплату додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100 000 грн за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів пропорційно часу участі у таких діях та заходах в повному обсязі за періоди: 25.02.2022-28.02.2022, 01.03.2022-31.03.2022, 01.04.2022 - 30.04.2022, 01.05.2022 - 31.05.2022, 01.06.2022 - 30.06.2022, 01.07.2022 - 31.07.2022, 01.08.2022 - 31.08.2022, 01.09.2022 -30.09.2022, 01.10.2022 - 31.10.2022, 01.11.2022 - 30.11.2022, 01.02.2023 -28.02.2023 з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн за періоди: 25.02.2022-28.02.2022, 01.04.2022-30.04.2022, 01.05.2022-31.05.2022, 01.06.2022-30.06.2022, 01.07.2022-31.07.2022, 01.08.2022-31.08.2022, 01.09.2022-30.09.2022, 01.10.2022-31.10.2022, 01.11.2022-30.11.2022, 01.02.2023-28.02.2023 пропорційно часу безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, збільшену до 100 000 грн за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів пропорційно часу участі у таких діях та заходах за періоди: 25.02.2022-28.02.2022, 01.04.2022 - 30.04.2022, 01.05.2022 - 31.05.2022, 01.06.2022 - 30.06.2022, 01.07.2022 - 31.07.2022, 01.08.2022 - 31.08.2022, 01.09.2022 -30.09.2022, 01.10.2022 - 31.10.2022, 01.11.2022 - 30.11.2022, 01.02.2023 -28.02.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, оскільки про неправильну, на думку апелянта, виплату грошового забезпечення позивач повинен був дізнатися після отримання сум грошового забезпечення з 24.02.2022 по 28.02.2023, проте до суду із позовом звернувся 08.08.2024.
Апелянт стверджує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо виконання позивачем у спірному періоді безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій за період з 25.02.2022 по 30.11.2022 та з 01.02.2023 по 28.02.2023, окрім періоду, з 25.02.2022 по 31.03.2022, 31.05.2022, з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 16.06.2022 по 30.06.2022, з 11.07.2022 по 24.07.2022, з 29.07.2022 по 31.07.2022.
За період з 25.02.2022 по 31.03.2022, 31.05.2022, з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 16.06.2022 по 30.06.2022, з 11.07.2022 по 24.07.2022, з 29.07.2022 по 31.07.2022 позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі до 70 000 грн.
За період з 25.02.2022 по 30.11.2022 та з 01.02.2023 по 28.02.2023 позивачу було виплачено додаткову винагороду в розмірі до 30 000 грн.
Крім того, апелянт наголошує, що райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються щомісячно наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період з 24.02.2022 по 31.12.2022 Чернігівська область входила до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.
З 01.01.2023 відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 №26 Чернігівська область виключена з переліку районів ведення воєнних (бойових) дій. Отже, у позивача відсутні підстави для отримання додаткової винагороди у розмірі до 70 000 гривень у лютому 2023 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
У відзиві позивач зазначає, що суд першої інстанції визнав причини пропуску позивачем строку для звернення до суду поважними, з огляду на статус у позивача військовослужбовця, який виконує обов`язки військової служби, складність комунікації внаслідок цього адвоката та клієнта, обміну документами та проведення консультацій, також факт того, що робоче місце адвоката знаходиться у місті Харків, яке в період підготовки позовної заяви для звернення до суду потерпав від масованих обстрілів та проблем з електроенергією тощо. При цьому, відповідач під час розгляду справи у суді першої інстанції не акцентував увагу суду на тому, що пропустив строк для звернення до суду.
Позивач зазначає, що перебував у спірний період на територіях Чернігівської та Сумської
Областей, на яких виконував обов`язки військової служби, та згідно Наказами Головнокомандуючого Збройних Сил України, зокрема, від 02.01.2023 № 1 території даних областей були визначені районами ведення воєнних (бойових) дій, тому він безальтернативно має право на отримання додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100 000 грн.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2025   року призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 21 травня 2025 року.
21 травня 2025 року у судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача - Стаценко Джамала Руслановича про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що останній перебував у відрядженні. Наступне судове засідання призначено на 02 липня 2025 року.
02 липня 2025 року у судовому засіданні оголошено перерву до 17 вересня 2025 року.
16 вересня 2025 року до суду апеляційної інстанції від представника позивача - Стаценко Джамала Руслановича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні.
17 вересня 2025 року у судовому засіданні задоволено вказане клопотання про відкладення та призначено судове засідання на 24 вересня 2025 року.
У судовому засіданні у режимі відеоконференції представник відповідача - Шиманський Олексій Леонідович підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. Представник відповідача просив врахувати доводи викладені у апеляційній скарзі.
Представник позивача - Стаценко Джамал Руслановича у судовому засіданні у режимі відеоконференції заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. У своїх поясненнях представник позивача підтримав доводи викладені відзиві на апеляційну скаргу.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиви на скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач у період 24.02.2022 по 28.02.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.
Відповідно до витягів з журналу службово-бойових дій відділу прикордонної служби (тип С) (а.с. 73-75, т.1) позивач:
- з 16.06.2022 по 30.06.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо здійснення розвідувально-пошукових дій ведення повітряної розвідки із застосуванням БпЛА в районі ведення бойових дій;
-   з 18.06.2022 по 08.07.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо перевірки дотримання тимчасових режимних обмежень в межах контрольованих прикордонних районів Чернігівської та Сумської області на блокпостах №3 (АДРЕСА_2), №7 (район ЗАЗ), №12 ( АДРЕСА_1 );
-   з 11.07.2022 по 24.07.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо здійснення розвідувально-пошукових дій ведення повітряної розвідки із застосуванням БпЛА в районі ведення бойових дій;
- з 29.07.2022 по 11.08.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо здійснення розвідувально-пошукових дій ведення повітряної розвідки із застосуванням БпЛА в районі ведення бойових дій;
- 10.08.2022 по 11.08.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання у взаємодії з УСБУ в Чернігівській області в районі ведення бойових дій;
- 15.08.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо здійснення розвідувально-пошукових дій ведення повітряної розвідки із застосуванням БпЛА в районі ведення бойових дій;
-  08.07.2022 по 30.08.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо перевірки дотримання тимчасових режимних обмежень в межах контрольованих прикордонних районів Чернігівської та Сумської області на блокпосту №15 (околиця АДРЕСА_3);
- 09.09.2022 по 13.09.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо здійснення розвідувально-пошукових дій ведення повітряної розвідки із застосуванням БпЛА в районі ведення бойових дій;
- 12.09.2022 по 31.09.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо здійснення розвідувально-пошукових дій ведення повітряної розвідки із застосуванням БпЛА в районі ведення бойових дій.
З витягів з рапортів (а.с.20-26, т.1) судом встановлено, що відносно позивача подавалися рапорти про виплату додаткової винагороди, а саме, за періоди:
- 26.03.2022-31.03.2022 у розмірі 30 000 грн;
- 24.02.2022-31.03.2022 у розмірі 70  000 грн;
- 01.04.2022-30.04.2022 у розмірі 30  000 грн;
- 01.05.2022-31.05.2022 у розмірі 30  000 грн;
- 31.05.2022 у розмірі 70  000 грн;
- 01.06.2022-30.06.2022 у розмірі 30  000 грн;
-  01.06.2022-11.06.2022 у розмірі 70  000 грн;
- 16.06.2022-30.06.2022 у розмірі 70  000 грн;
-  01.07.2022-31.07.2022 у розмірі 30  000 грн;
- 11.07.2022-24.07.2022 у розмірі 70  000 грн;
-  29.07.2022-31.07.2022 у розмірі 70  000 грн;
- 01.08.2022-31.08.2022 у розмірі 30  000 грн;
- 01.09.2022-30.09.2022 у розмірі 30  000 грн;
- 01.10.2022-31.10.2022 у розмірі 30  000 грн;
- 01.02.2023-13.02.2023 у розмірі 30  000 грн (виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями));
- 14.02.2023-25.02.2023 у розмірі 30  000 грн (виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями));
- 26.02.2023-28.02.2023 у розмірі 30  000 грн (виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями)).
Згідно з розрахунковими листами (а.с. 61-63, т.1) позивачу нараховувалась додаткова винагорода, а саме:
- за лютий 2022 року у сумі 3214,29 грн (пропорційно від 30  000 грн)   у березні 2022 року та у сумі 7  500,00 грн (за 3 дні пропорційно від 70  000 грн) у травні 2022 року;
- за березень 2022 року у сумі 24  193,55 грн (пропорційно від 30  000 грн)   у березні 2022 року, у сумі 5  806,45 грн у квітні 2022 року та у сумі 70  000 грн у травні 2022 року;
-  за квітень 2022 року у сумі 30 000 грн   у травні 2022 року та   у сумі   9  333,33 грн (за 4 дні пропорційно від 70  000 грн) у червні 2022 року;
- за травень 2022 року у сумі 30 000 грн   у червні 2022 року та у сумі 2  258,06 грн (за 1 дні пропорційно від 70  000 грн) у вересні 2022 року;
- за червень 2022 року у сумі 30 000 грн   у липні 2022 року та у сумі 60  666,67 грн (за 26 дні пропорційно від 70  000 грн) у вересні 2022 року;
- за липень 2022 року у сумі 30 000 грн   у серпні 2022 року та у сумі 38  387,10 грн (за 17 дні пропорційно від 70  000 грн) у вересні 2022 року;
- за серпень 2022 року у сумі 30 000 грн   у вересні 2022 року та у сумі 2  333,33 грн (за 1 дні пропорційно від 70  000 грн) у жовтні 2022 року;
- за вересень 2022 року у сумі 30 000 грн   у жовтні 2022 року;
-  за жовтень 2022 року у сумі 30 000 грн   у листопаді 2022 року;
-  за листопад 2022 року у сумі 30 000 грн   у грудні 2022 року;
-  за лютий 2022 року у сумі 17 1421,86 (за 16 днів від 30 000 грн)   у березні 2022 року.
Згідно із наказами Головнокомандувача Збройних Сил України та наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України Сумська та Чернігівська області у період з 24.02.2022 по 30.11.2022 були визнані районами ведення бойових дій (а.с. 236-249, т.1).
У лютому 2023 року Сумська та Чернігівська область не були віднесені до районів ведення воєнних (бойових) дій, що підтверджується наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.03.2023 №52 (а.с.13-14, т.2).
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати йому за періоди з 25.02.2022 по 30.11.2022 та з 01.02.2023 по 28.02.2023 збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00  грн, відповідно до Постанови №  168, звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що здійснення позивачем у період з 25.02.2022 по 30.11.2022 та з 01.02.2023 по 28.02.2023 у районах ведення бойових дій (у Сумській та Чернігівській областях біля кордону з рф) аеророзвідки та коригування є безпосередньою участю у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, хоча вони і не поєднанні з бойовими діями, а тому наявні підстави для виплати позивачу за здійснення таких бойових завдань збільшеної додаткової винагороди.
Водночас суд першої інстанції встановив, що відповідачем виплачена позивачу збільшена додаткова винагорода за березень 2022 року у повному обсязі, а тому відсутні підстави для задоволення позову у цій частині.
Також суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги щодо бездіяльності в частині не прийняття наказів не підлягають задоволенню, оскільки прийняття таких наказів є лише формальною внутрішньою процедурою.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції, яким:
визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн за періоди: 25.02.2022-28.02.2022, 01.04.2022-30.04.2022, 01.05.2022-31.05.2022, 01.06.2022-30.06.2022, 01.07.2022-31.07.2022, 01.08.2022-31.08.2022, 01.09.2022-30.09.2022, 01.10.2022-31.10.2022, 01.11.2022-30.11.2022, 01.02.2023-28.02.2023 пропорційно часу безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, збільшену до 100 000 грн за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів пропорційно часу участі у таких діях та заходах за періоди: 25.02.2022-28.02.2022, 01.04.2022 - 30.04.2022, 01.05.2022 - 31.05.2022, 01.06.2022 - 30.06.2022, 01.07.2022 - 31.07.2022, 01.08.2022 - 31.08.2022, 01.09.2022 -30.09.2022, 01.10.2022 - 31.10.2022, 01.11.2022 - 30.11.2022, 01.02.2023 -28.02.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
Спір у цій справі виник у зв`язку з невиплатою військовослужбовцю, який проходить службу в Держприкордонслужбі, «збільшеної» до 100000,00 грн додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, за періоди: 25.02.2022-28.02.2022, 01.03.2022-31.03.2022, 01.04.2022-30.04.2022, 01.05.2022-31.05.2022, 01.06.2022-30.06.2022, 01.07.2022-31.07.2022, 01.08.2022-31.08.2022, 01.09.2022-30.09.2022, 01.10.2022-31.10.2022, 01.11.2022-30.11.2022, 01.02.2023-28.02.2023.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частини першої  статті 6 Закону України від 03 квітня 2003 року №661-IV «Про Державну прикордонну службу України»  (далі - Закон №661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.
Відповідно до частини першої  статті 14 Закону №661-IV  до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Статтею 16 Закону №661-IV  визначено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
Відповідно до частини першої  статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  (далі - Закон №2011-ХІІ), дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої  статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині другій  статті 9 Закону № 2011-XII  установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої  статті 9 цього Закону  грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до пункту 2 розділу 1  Інструкції "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою  наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 року № 558  та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 року за № 854/32306, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022  у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої  статті 106 Конституції України,  Закону України «Про правовий режим воєнного стану»  в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з  Указом Президента від 14 березня 2022 року № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений та діє на дату розгляду справи.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті  102, пунктів 1,  17,  20  частини першої статті  106 Конституції України,  Указом Президента України №69/2022  постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання  Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні"  та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 Постанови №168 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» (застосовується з 24.02.2022; далі - Постанова № 793) до Постанови №168 були внесені зміни, відповідно до яких: у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»; доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: «2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.».
У решті зміст пункту 1 Постанови № 168 в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин (з 26.05.2022 до 28.02.2023) не змінювався.
Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022), Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
Порядок та умови виплати додаткової винагороди у спірний період (24.02.2022 - 30.11.2022) визначалися, зокрема, наказами Адміністрації Держприкордонслужби «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» від 31.03.2022 № 164-АГ, від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ, прийняті на підставі  Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану»  на виконання пункту 2-1 Постанови № 168.
У період з 24.02.2022 до 31.07.2022 діяв Наказ від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ №164-АГ).
Пунктом 1 Наказу № 164-АГ визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплати здійснювати в поточному місяці за попередній місяць.
Відповідно до пункту 2 Наказу № 164-АГ під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районах ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання польотів, пов`язаних з евакуацією військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій;
виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
Пунктом 3 Наказу № 164-АГ передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів:
бойового наказу (бойового розпорядження);
журналу бойових дій або інших відповідних документів;
рапорту начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.
Пунктом 4 Наказу № 164-АГ визначено, що начальники регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляють органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах (додаток 2).
Пунктом 5 цього Наказу визначено, що виплату додаткової винагороди здійснюють на підставі наказу начальника (командира) Держприкордонслужби з обов`язковим зазначенням підстав для його видання.
У період з 01.08.2022 до 30.11.2022 діяв Наказ від 392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі Наказ №392-АГ).
Так, у пункті 2 Наказу №392-АГ конкретизовано за здійснення яких заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, військовослужбовцям, які проходять службу в органах Держприкордонслужби, додаткова винагорода збільшується до 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі:
(1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;
(2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;
(3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
(4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
(5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;
(6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;
(7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;
(8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.
Пунктом 4 Наказу № 392-АГ визначено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
(1) бойового наказу (бойового розпорядження);
(2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
(3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Відповідно до пункту 10 Наказу № 392-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.
Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.
Відповідно до пункту 11 Наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Згідно із пунктом 12 Наказу № 392-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).
До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 000 грн на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.
Отже, у наказі № 392-АГ змінено підхід до визначення «безпосередньої участі» військовослужбовців у бойових діях, звузивши та конкретизувавши критерії до певних видів бойових завдань порівняно з наказом № 164-АГ, який діяв до 01 серпня 2022 року, а саме такі заходи та бойові завдання повинні бути поєднані з відбиттям збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження). Водночас, перелік документів для підтвердження участі у бойових діях залишився незмінним.
У лютому 2023 року діяв наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 36, яким затверджені «Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (далі-Наказ № 36).
Пунктом 2 наказу № 36 передбачено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 3 Наказу № 36 до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:
1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
2) бойових (спеціальних) завдань з усебічного забезпечення органів (підрозділів) Держприкордонслужби, угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовим розпорядженням в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
3) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього вогневого контакту з противником;
4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;
7) бойових (спеціальних) завдань у складі екіпажу корабля, катера, судна забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів;
8) бойових (спеціальних) завдань у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.
Відповідно до пункту 4 Наказу № 36 документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, є:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;
рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.
Верховний Суд у постанові від 05.12.2024 у справі № 120/4135/23  на підставі аналізу положень наказу № 164-АГ зазначив, що підставою для виплати додаткової винагороди є відповідний наказ командира, а процедура підтвердження участі у бойових діях (пункт 3) здійснюється шляхом видачі довідки (додаток № 1) та базується на одному з визначених документів (бойовому наказі, журналі бойових дій чи рапорті). Таким чином, навіть якщо підтверджуючі докази містять формальні недоліки, але засвідчують фактичну участь у заходах, це може бути достатньо для нарахування додаткової винагороди.
У  постанові від 06.08.2024 у справі № 360/290/23 Верховний Суд  вказав,  що згідно з пунктом 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах, а пунктом 3 наказу № 628/0/81-22-АГ, визначено, що перелік підтверджувальних документів допускає альтернативність і не обмежується їх сукупністю. 
Також Верховний Суд у справі № 200/4100/23 у постанові від 05.08.2024 звернув увагу, що суди повинні перевіряти, чи підтверджує довідка участь військовослужбовця у бойових діях у визначений період разом з іншими доказами.
Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що для відповідача підставою для виплати додаткової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 є саме документальне підтвердження участі позивача як військовослужбовця у бойових діях (заходах).
З матеріалів справи встановлено наступне.
1. Відповідно до витягу з рапорту начальника відділення зв`язку та інформаційних систем ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 від 07.04.2022 (вхідний від 22.04.2022 Bx №P-3590-22), начальник підрозділу клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень за період з 26.03.2022 по 31.03.2022 та додаткової винагороди у розмірі до 70 000 гривень за період з 24.02.2022 по 31.03.2022.
2. Відповідно до витягу з рапорту начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 від 03.05.2022 № P/1-22 (вхідний від 05.05.2022 Bx № P-4414), начальник підрозділу клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі до 30  000 гривень за період з 01.04.2022 по 30.04.2022.
3. Відповідно до витягу з рапорту начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.06.2022 № P/1-130 (вхідний від 09.06.2022 Bx № P-5862-22), начальник підрозділу клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі до 30  000 гривень за період з 01.05.2022 по 30.05.2022.
4. Відповідно до витягу з рапорту начальника відділу прикордонної служби (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.08.2022 № P-8725-22 начальник підрозділу клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі до 70 000 гривень (за один день у розмірі 2258,06 грн.) за період з 31.05.2022 по 31.05.2022.
5. Відповідно до витягу з рапорту начальника відділу прикордонної служби (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_5 №Р-8724-22 від 29.08.2022 начальник підрозділу клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі до 70 000 гривень (у сумі 60 666,58 грн.) за період з 01.06.2022 по 11.06.2022 та з 16.06.2022 по 30.06.2022.
6. Відповідно до витягу з рапорту начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_6 №Р-1/330 від 01.07.2022 (вхідний від 04.07.2022 № P-6853-22), начальник підрозділу клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень за період з 01.06.2022 по 30.06.2022.
7. Відповідно до витягу з рапорту начальника відділу прикордонної служби (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_5 № Р-7903-22 від 02.08.2022 начальник підрозділу клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень за період з 01.07.2022 по 31.07.2022.
8. Відповідно до витягу з рапорту начальника відділу прикордонної служби (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.08.2022 № P-8723-22 начальник підрозділу клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі до 70 000 гривень (у розмірі 38 387,02 грн.) за період з 11.07.2022 по 24.07.2022 та з 29.07.2022 по 31.07.2022.
9. Відповідно до витягу з рапорту начальника відділу прикордонної служби (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_5 № Р-9036-22 від 02.09.2022 начальник підрозділу клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень за період з 01.08.2022 по 31.08.2022.
10. Відповідно до витягу з рапорту начальника відділу прикордонної служби (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_5 № P-9774-22 від 01.10.2022 начальник підрозділу клопотав про виплату Позивачу додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень за період з 01.09.2022 по 30.09.2022.
11. Відповідно до витягу з рапорту начальника відділу прикордонної служби (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_5 № Р-11033-22 від 01.11.2022 начальник підрозділу клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень за період з 01.10.2022 по 31.10.2022.
12. Відповідно до витягу з рапорту заступника начальника загону - коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону полковника ОСОБА_3 № Р-5322-23 від 05.03.2023 начальник підрозділу клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень за період з 01.02.2023 по 13.02.2023, з 26.02.2023 по 28.02.2023.
13. Відповідно до витягу з рапорту заступника начальника загону - коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону полковника ОСОБА_3 № P-16032-23 від 23.06.2023 начальник підрозділу клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень за період з 14.02.2023 по 25.02.2023.
Відповідно до витягів з журналу службово-бойових дій відділу прикордонної служби (тип С) позивач:
- з 16.06.2022 по 30.06.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо здійснення розвідувально-пошукових дій ведення повітряної розвідки із застосуванням БпЛА в районі ведення бойових дій;
-  з 18.06.2022 по 08.07.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо перевірки дотримання тимчасових режимних обмежень в межах контрольованих прикордонних районів Чернігівської та Сумської області на блокпостах №3 (АДРЕСА_2), № НОМЕР_3 (район ЗАЗ), № НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 );
-  з 11.07.2022 по 24.07.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо здійснення розвідувально-пошукових дій ведення повітряної розвідки із застосуванням БпЛА в районі ведення бойових дій;
- з 29.07.2022 по 11.08.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо здійснення розвідувально-пошукових дій ведення повітряної розвідки із застосуванням БпЛА в районі ведення бойових дій;
- 10.08.2022 по 11.08.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання у взаємодії з УСБУ в Чернігівській області в районі ведення бойових дій;
- 15.08.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо здійснення розвідувально-пошукових дій ведення повітряної розвідки із застосуванням БпЛА в районі ведення бойових дій;
- 08.07.2022 по 30.08.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо перевірки дотримання тимчасових режимних обмежень в межах контрольованих прикордонних районів Чернігівської та Сумської області на блокпосту №15 (околиця АДРЕСА_3);
- 09.09.2022 по 13.09.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо здійснення розвідувально-пошукових дій ведення повітряної розвідки із застосуванням БпЛА в районі ведення бойових дій;
- 12.09.2022 по 31.09.2022 у складі мобільної групи виконував бойові завдання щодо здійснення розвідувально-пошукових дій ведення повітряної розвідки із застосуванням БпЛА в районі ведення бойових дій.
Отже, у матеріалах справи наявні документи щодо прийняття позивачем безпосередньої участі (в сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у ІНФОРМАЦІЯ_2 , за що виплачується додаткова винагорода в розмірі до 70 000 грн, за період з 24.02.2022 по 31.03.2022, 31.05.2022, з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 16.06.2022 по 30.08.2022, з 09.09.2022 по 31.09.2022.
Також у матеріалах справи містяться розрахункові листи  позивача, згідно з якими позивачу здійснювалось нарахування та виплата як додаткової винагороди до 30000 грн, так і до 70000 грн.
1. Відповідно до Розрахункового листа позивача за березень 2022 року позивачу виплачено у березні 2022 року додаткову винагороду у розмірі 30  000 гривень за лютий 2022 року у сумі 3214,29 грн. та за березень 2022 року у сумі 24193,55 гривень.
2. Відповідно до Розрахункового листа позивача за квітень 2022 року позивачу виплачено у квітні 2022 року додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень за березень 2022 року у сумі 5806,45 грн.
3. Відповідно до Розрахункового листа позивача за травень 2022 року позивачу виплачено у травні 2022 року додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень за квітень 2022 року у сумі 30 000 гривень та додаткову винагороду у розмірі 70  000 гривень за 3 дні лютого 2022 року у сумі 7 500,00 гривень та 31 день березня 2022 року у сумі 70 000 грн.
4. Відповідно до Розрахункового листа Позивача за червень 2022 року позивачу виплачено у червні 2022 року додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень за травень 2022 року у сумі 30 000 грн. та додаткову винагороду у розмірі 70  000 гривень за квітень 2022 року у сумі 9 333,33 грн.
5. Відповідно до Розрахункового листа позивача за липень 2022 року позивачу виплачено у липні 2022 року додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень за червень 2022 року у сумі 30 000 грн.
6. Відповідно до Розрахункового листа позивача за серпень 2022 року позивачу виплачено у серпні 2022 року додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень за липень 2022 року у сумі 30 000 грн.
7. Відповідно до Розрахункового листа позивача за вересень 2022 року позивачу виплачено у вересні 2022 року додаткову винагороду у розмірі 30  000 гривень за серпень 2022 року у сумі 30 000 гривень та додаткову винагороду у розмірі 70 000 гривень за 1 день у травні 2022 року у сумі 2258,06 гривень, за 26 днів червня 2022 року у сумі 60 666,67 грн. та за 17 днів липня 2022 року у сумі 38 387,10 гривень.
8. Відповідно до Розрахункового листа позивача за жовтень 2022 року позивачу виплачено у жовтні 2022 року додаткову винагороду у розмірі 30  000 гривень за вересень 2022 року у сумі 30 000 грн. та додаткову винагороду у розмірі 70 000 гривень за 1 день у вересні 2022 року у сумі 2333,33 гривень.
9. Відповідно до Розрахункового листа позивача за листопад 2022 року позивачу виплачено у листопаді 2022 року додаткову винагороду у розмірі 30  000 гривень за жовтень 2022 року у сумі 30 000 грн.
10. Відповідно до Розрахункового листа позивача за грудень 2022 року позивачу виплачено у грудні 2022 року додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень за листопад та грудень 2022 року у сумі 30 000 грн. за кожний місяць.
11. Відповідно до Розрахункового листа позивача за березень 2023 року позивачу виплачено у березні 2023 року додаткову винагороду у розмірі 30  000 гривень за 16 днів лютого 2023 року у сумі 17 142,86 грн.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі до 70 000 грн за:
3 дні лютого 2022 року у сумі 7 500,00 грн;
31 день березня 2022 року у сумі 70 000 грн;
4 дні квітня 2022 року у сумі 9 333,33 грн;
1 день травня 2022 року у сумі 2258,06 грн;
26 днів червня 2022 року у сумі 60 666,67 грн;
17 днів липня 2022 року у сумі 38 387,10 грн;
1 день вересня 2022 року у сумі 2333,33 грн.
Колегія суддів зазначає, що за спірний період з 25.02.2022 по 28.02.2022 позивачу замість виплати додаткової винагороди в розмірі до 70 000 грн за 4 дні виплачено за 3 дні. Тобто матеріали справи не містять доказів про виплату позивачу вказаної додаткової винагороди за 1 день.
Також у матеріалах справи відсутні докази про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі до 70 000 грн за періоди з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 16.06.2022 по 30.08.2022, з 09.09.2022 по 31.09.2022, а саме: 
за 4 дні червня 2022 року; 
за 14 днів липня 2022 року;
за 30 днів серпня 2022 року;
за 22 дня вересня 2022 року.
Слід звернути увагу, що у матеріалах справи відсутні рапорти або інші докази, які дають підстави для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 70 000 гривень за квітень 2022 року. Причому відповідно до Розрахункового листа позивача за червень 2022 року позивачу виплачено таку винагороду за 4 дні квітня 2022 року у сумі 9 333,33 грн.
За спірний період з 25.02.2022-28.02.2022, 01.03.2022-31.03.2022, 01.04.2022-30.04.2022, 01.05.2022-31.05.2022, 01.06.2022-30.06.2022, 01.07.2022-31.07.2022, 01.08.2022-31.08.2022, 01.09.2022-30.09.2022, 01.10.2022-31.10.2022, 01.11.2022-30.11.2022, 01.02.2023-28.02.2023 позивачу виплачено додаткова винагорода в розмірі до 30 000 грн пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
Тому, протиправна бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу додаткової винагороди до 30000 грн не вбачається.
Також колегія суддів зазначає, що райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються щомісячно наказом Головнокомандувача Збройних Сил України.
Згідно із наказами Головнокомандувача Збройних Сил України та наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України Сумська та Чернігівська області у період з 24.02.2022 по 30.11.2022 були визнані районами ведення бойових дій (а.с. 236-249, т.1).
У лютому 2023 року Сумська та Чернігівська область не були віднесені до районів ведення воєнних (бойових) дій, що підтверджується наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.03.2023 №52.
Отже, у позивача відсутні підстави для отримання додаткової винагороди у розмірі до 70 000 гривень у лютому 2023 року, тобто за спірний період з 01.02.2023-28.02.2023.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 25.02.2022-28.02.2022, 01.03.2022-31.03.2022, 01.04.2022-30.04.2022, 01.05.2022-31.05.2022, 01.06.2022-30.06.2022, 01.07.2022-31.07.2022, 01.08.2022-31.08.2022, 01.09.2022-30.09.2022, 01.10.2022-31.10.2022, 01.11.2022-30.11.2022, 01.02.2023-28.02.2023, окрім періодів з 24.02.2022 по 31.03.2022, 31.05.2022, з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 16.06.2022 по 30.08.2022, з 09.09.2022 по 31.09.2022.
При цьому, за період участі позивача у бойових діях або здійснення відповідних заходів за період з 24.02.2022 по 31.03.2022, з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 16.06.2022 по 30.08.2022, з 09.09.2022 по 31.09.2022, відповідач не виплатив додаткову винагороду у розмірі до 70 000 гривень за 1 день лютого 2022 року; за 4 дні червня 2022 року; за 14 днів липня 2022 року; за 30 днів серпня 2022 року; за 22 дні вересня 2022 року.
За наведених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом:
Визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 70 000 грн за періоди:
з 24.02.2022 по 31.03.2022 - за 1 день лютого 2022 року;
з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 16.06.2022 по 30.08.2022 - за 4 дні червня 2022 року; за 14 днів липня 2022 року; за 30 днів серпня 2022 року;
з 09.09.2022 по 31.09.2022 - за 22 дні вересня 2022 року;
Зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, збільшену до 70 000 грн за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди:
з 24.02.2022 по 31.03.2022 - за 1 день лютого 2022 року;
з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 16.06.2022 по 30.08.2022 - за 4 дні червня 2022 року; за 14 днів липня 2022 року; за 30 днів серпня 2022 року;
з 09.09.2022 по 31.09.2022 - за 22 дні вересня 2022 року.
У зв`язку з цим, абзаци другий та третій резолютивної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення у редакції зазначеній вище.
Щодо доводів апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За правилами ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, предметом дослідження в суді апеляційної інстанції є дотримання позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 25.02.2022-28.02.2022, 01.03.2022-31.03.2022, 01.04.2022-30.04.2022, 01.05.2022-31.05.2022, 01.06.2022-30.06.2022, 01.07.2022-31.07.2022, 01.08.2022-31.08.2022, 01.09.2022-30.09.2022, 01.10.2022-31.10.2022, 01.11.2022-30.11.2022, 01.02.2023-28.02.2023.
Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом 08.08.2024.
При цьому, позивач у заяві на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від13.08.2024 про залишення позову без руху з підстав неподання заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом просив визнати поважними причинами пропуску та поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що на теперішній час він є діючим військовослужбовцем ЗС України, що в умовах введення в Україні воєнного стану є поважними причинами для поновлення процесуальних строків звернення до суду.
Суд першої інстанції дослідив питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду та ухвалою від 22 серпня 2024 року поновив позивачу строк звернення до суду.
У цьому контексті колегія суддів зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 липня 2024 року у справі №990/156/23 зазначила, що стаття 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Указана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01 липня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Характерною особливістю спірних правовідносин є те, що позивач просив перерахувати грошове забезпечення за період, який охоплює часові проміжки як до, так і після внесення змін до статті 233 КЗпП України.
Згідно з висновком Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, 
« 65.1. Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті                           233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).
65.2. З урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.». 
Колегія суддів зазначає, що спірний період [з 25.02.2022 по 30.11.2022 та з 01.02.2023 по 28.02.2023] умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» [19 липня 2022 року] та після цього.
Період з 25 лютого 2022 року до 18 липня 2022 року включно регулюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати [грошового забезпечення] без обмеження будь-яким строком.
Проте період з 19 липня 2022 року по 28 лютого 2023 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (частина перша статті 233 КЗпП України).
З огляду на приписи п. 8 розділу І Порядок № 260, з серпня 2022 року позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права у частині виплати належного розміру грошового забезпечення за липень 2022 року (за період до 19 липня 2022 року), і з березня 2023 року позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права у частині виплати належного розміру грошового забезпечення за лютий 2023 року.
Разом з тим, відповідно до пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.
Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).
Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.
Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, від 17 серпня 2023 року у справі № 380/14039/22.
З огляду на викладене, тримісячний строк для звернення позивача до суду з позовом про стягнення належного грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 19 лютий 2023 року був продовжений на період дії карантину та завершився 30 вересня 2023 року.
Натомість, до суду позивач звернувся у серпні 2024 року.
При цьому, позивач наголошує, що він є діючим військовослужбовцем ЗС України, що в умовах введення в Україні воєнного стану є поважними причинами для поновлення процесуальних строків звернення до суду.
Колегія суддів зазначає, що вказані доводи позивача не заперечуються відповідачем.
На переконання колегії суддів, запровадження воєнного стану є підставою, яка повинна враховуватись при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться у прямому причинному зв`язку з такими обставинами.
Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №697/2360/21.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 дійшов висновку, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 29 листопада 2024 року у справі №120/359/24, здійснюючи розгляд питання поважності причин пропуску строку звернення до суду військовослужбовцями, які проходять військову службу під час дії воєнного стану в Україні, дійшов до правового висновку, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
У цій же постанові від 29 листопада 2024 року у справі №120/359/24 Верховний Суд сформулювала наступний правовий висновок щодо застосування положень статей 122 та 123 КАС України у правовідносинах, пропуск процесуального строку у яких пов`язаний саме з призовом по мобілізації до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна:
Проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:
1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.
2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.
3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.
4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.
5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що у цій справі позивач підпадає під наведені вимоги, оскільки є військовослужбовцем ЗС України.
З огляду на викладене, доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом є безпідставними.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а другий та третій абзаци резолютивної частини рішення - зміні з викладенням таких абзаців у іншій редакції. У решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст.    243,    315,    317,    322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року - задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року в абзацах другому та третьому резолютивної частини - змінити, виклавши абзаци другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 70 000 грн за періоди:
з 24.02.2022 по 31.03.2022 - за 1 день лютого 2022 року;
з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 16.06.2022 по 30.08.2022 - за 4 дні червня 2022 року; за 14 днів липня 2022 року; за 30 днів серпня 2022 року;
з 09.09.2022 по 31.09.2022 - за 22 дні вересня 2022 року;
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, збільшену до 70 000 грн за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди:
з 24.02.2022 по 31.03.2022 - за 1 день лютого 2022 року;
з 01.06.2022 по 11.06.2022, з 16.06.2022 по 30.08.2022 - за 4 дні червня 2022 року; за 14 днів липня 2022 року; за 30 днів серпня 2022 року;
з 09.09.2022 по 31.09.2022 - за 22 дня вересня 2022 року.
У решті рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 25.09.2025.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                          В.О. Аліменко,

                                                                                                     А.Ю. Кучма