ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 639/7066/23
Номер провадження 22-ц/818/2539/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року                                                 м. Харків
 
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Кулькіна А. О.,
представника ОСОБА_2 адвоката Вишковського Є. Л., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2025 року в складі судді Баркової Н.В. по справі № 639/7066/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна Світлана Зіновіївна про визнання договору дарування удаваним та переведення прав та обов`язків покупця за удаваним договором дарування,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна Світлана Зіновіївна про визнання договору дарування удаваним та переведення прав та обов`язків покупця за удаваним договором дарування.
Позов мотивовано тим, що вона є власницею 1/2 частини у праві спільної часткової власності на об`єкти нерухомого майна, тип об`єкту: два житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 129,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , іншими власниками є ОСОБА_3 – 21/100 часток, та ОСОБА_4 - 29/100 часток, які в подальшому були успадкуванні ОСОБА_3 .
Виділу в натурі часток в об`єкті нерухомого майна не здійснювалось. Договір про порядок користування спільним майном між сторонами не укладався та судом такий порядок не встановлювався.
У серпні 2023 року їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 29 червня 2023 року відчужив належне йому майно ОСОБА_2 . 
Укладення вказаного договору дарування обумовлено лише наміром сторін правочину на приховання дійсних правовідносин та позбавлення можливості для іншого співвласника реалізувати переважне право, передбачене ст. 362 ЦК України. Вказувала, що 02 червня 2023 року відповідачами було розміщено оголошення на сайті DIM.RIA щодо продажу частини будинку вартістю 7000 USD, з умовою: «Продаж тільки по дарчому».
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати удаваним договір дарування від 29 червня 2023 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо 50/100 у праві спільної часткової власності на два житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2188437663101; посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мітякіною Світланою Зіновіївною, серія та номер: 477, а також перевести права та обов`язки покупця за вказаним договором дарування з ОСОБА_2 на неї, а також стягнути судові витрати.
03 січня 2024 року ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову.
Відзив мотивовано тим, що Договір дарування від 29 червня 2023 року повністю відповідає інтересам сторін та їх внутрішній волі, є дійсним.
Вказував, що він знає ОСОБА_3 багато років, між ними склалися дружні стосунки. Він неодноразово допомагав ОСОБА_3 у важких життєвих ситуаціях, а тому останній внаслідок багаторічної дружби вирішив подарувати йому частину будинку.
Оголошення в інтернеті не є належним доказом, оскільки не дає змоги точно ідентифікувати, яка саме частина і якого будинку продається і чи співпадає вона з частиною будинку, яка подарована.
Зазначення адреси «Новобаварський район» є загальним. Наведена в оголошенні площа також не співпадає з площею домоволодіння.
Автор оголошення не був ніяк пов`язаний зі сторонами договору дарування, оскільки автор оновив, а не видалив оголошення через 8 днів після того, як право власності на частину домоволодіння перейшло до нього.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не надано доказів наявності волі сторін оспорюваного договору дарування, спрямованої на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені укладеним між ними правочином, в тому числі не підтверджено позивачем і наявність ознак укладення відповідачами договору купівлі-продажу, а тому позов задоволенню не підлягає.
На вказане судове рішення 03 березня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кулькін Артур Олександрович, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивована тим, що укладення договору дарування від 29 червня 2023 року викликано лише умислом сторін правочину на приховання дійсних правовідносин та уникнення можливих претензій іншого співвласника на купівлю майна за заявленою ціною, тобто для фактичного усунення від можливості реалізувати переважне право, визначене ст. 362 ЦК України.
Розміщення агентством нерухомості оголошення є публічною офертою щодо продажу об`єкту нерухомого майна. Укладення договору дарування саме після розміщення оголошення та з особою з якою дарувальник не перебуває у родинних відносинах, зміст оголошення, а саме вказівка умови «продаж тільки по дарчому», свідчить про наявність мети уникнення претензій іншого власника на купівлю майна.
Окрім того, відповідачі (дарувальник та обдаровуваний) - не мають між собою жодних сімейних, родинних або інших зв`язків, які б свідчили про їх близькість. Вони не є між собою ні близькими, ні навіть далекими родичами, не були і не є сусідами.
Відчуження ОСОБА_3 частки дома шляхом укладення на користь ОСОБА_2 договору дарування не носило для нього жодного економічного інтересу та не принесло б ніякої матеріальної вигоди, і тому укладення цього правочину не є обґрунтованим та дійсним.
10 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Вишковський Євген Леонідович, подав відзив на апеляційну каргу, в якому рішення суду просив залишити без змін та стягнути 15000 грн витрат на правничу допомогу.
Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано жодних доказів оплатності укладеного договору дарування і відповідної передачі коштів або інших майнових благ обдаровуваним дарувальнику, а також доказів на підтвердження спрямованості волі сторін на укладення іншого договору.
Оголошення в інтернеті, яке надає Позивачка у якості доказу не є належним, достовірним та достатнім доказом, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування, а саме: не містить адреси домоволодіння, розміщено третіми особами які не мають ніякого відношення до сторін договору дарування, містить іншу площу об`єкту та надвірну будівлю «Флігель» яка відсутня у домоволодінні, ·містить вартість яка не відповідає реальній вартості домоволодіння, не пов`язано в часі із укладанням Договору Дарування.
В оголошенні, на яке Позивачка посилається як на доказ удаваності цього договору значиться невідома особа Євгенія, яка нібито є співробітником агенції нерухомості ТОВ ВАЛІОН ХАРКІВ. Проте, він не укладав жодних договорів з агенціями нерухомості, підчас нотаріального посвідчення не були присутні ріелтори тощо. Розміщення оголошення третіми особами від свого імені та у своїх інтересах, не може викликати будь яких прав та обов`язків для нього чи ОСОБА_3 .
Покази ОСОБА_5 не є належними доказами по справі, оскільки вона є подругою Позивачки. Також вказаний свідок лише підтвердила, що розмовляла по телефону з невідомою особою, яка не назвала себе, не назвала адресу об`єкту нерухомості та ПІБ продавця.
Інші учасники справи рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву не скористалися.
Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_1 та її представника адвоката Кулькіна А. О., які підтримали апеляційну скаргу, представника ОСОБА_2 адвоката Вишковського Є. Л., який проти скарги заперечував, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України). 
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
Судом встановлено, що на підставі Договору дарування, посвідченого 14 листопада 1992 року нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори за  4-5569 Набойченко В.В. є власницею 1/2 частини домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , (том 1, а.с.17-22). 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16 серпня 2023 року 21/100 частка у вказаному домоволодінні належала ОСОБА_3 , 29/100 часток - ОСОБА_4 (том 1, а.с.40,41, 145). 
21 лютого 2020 року 29/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 була успадкована ОСОБА_3 в після смерті ОСОБА_4 , (а.с.141 (зворот) -143). 
29 червня 2023 року на підставі договору дарування ОСОБА_3 відчужив ОСОБА_2 50/100 часток в праві спільної часткової власності на два житлових будинки з відповідною часткою надвірних будівель та споруд АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіною Світланою Зіновіївною за номером 477.
Відповідно до п. 1 Договору на земельній ділянці розташований житловий будинок з прибудовами літ. «А-1», цегла, загальною площею 97,5 кв.м, житловою площею 47,7 кв.м та житловий будинок з прибудовами літ. «К-1», шлакоблок, загальною площею 31,6 кв.м, житловою площею 11,3 кв.м та надвірні будівлі при них: льох літ. «В», сараї літ. «Е, «И», «Л»; літня кухня літ. «З», вбиральня літ. «Н», вигрібна яма № 3; хвіртка № 4,6; огорожа № 5. 
За п.5 договору згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, виданої ТБ «УРТБ», дата оцінки 26 червня 2023 року, оціночна вартість цілого об`єкта нерухомості складає 579 624,34 грн, а оціночна вартість 50/100 часток складає 289 812,17 грн, в яку сторони і оцінили дар. 
Також в пункті 15 договору сторони, зокрема, підтвердили, що при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення, правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним), не приховує інший правочин (не є удаваним) (том 1, а.с. 40-41, 92-98, 135-155).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.
Згідно із частиною 1 статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Положеннями статті 235 ЦК України визначається, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що за удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Отже, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2023 року у справі № 918/86/22, від 28 вересня 2022 року у справі № 906/494/20.
Таким чином, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2023 року у справі № 916/508/22, від 21 березня 2023 року у справі № 917/1550/21, від 31 травня 2023 року у справі № 916/1272/22.
Специфіка удаваного правочину полягає в тому, що він, існуючи в парі з іншим правочином, який ним прикривається, є завжди таким, що не відповідає положенням Цивільного кодексу України, тобто є удаваним. Другий же правочин (прихований) може бути як дійсним, так і недійсним, залежно від того, наскільки він відповідає вимогам чинності правочинів, що містяться у статті 203 Цивільного кодексу України (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 925/1199/18).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.
За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.
Тобто, суттєвою відмінністю між договором дарування та договором купівлі-продажу є їх безоплатність та оплатність відповідно.
Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (частини 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України).
Обґрунтовуючи удаваність оспорюваного договору дарування, позивачка посилається на те, що насправді сторони приховали укладення договору купівлі-продажу, оскільки відповідачем було оприлюднено на сайті DIM.RIA оголошення про продаж майна.
Відповідно до листа від 28 листопада 2023 року за № 202, ТОВ «ІНТЕРНЕТ-РЕКЛАМА РІА», яким адмініструється сайт DIM.RIA, на вказаному сайті було розміщено оголошення ID 26063711 наступного змісту: «Оголошення Id: 26063711 Тип нерухомості: Частина будинку Тип операції: продаж Вартість: 7000 USD. Адреса: м. Харків, район Новобаварський, мікрорайон Лідне Загальна площа: 50 кв.м. Опис від продавця: «Номер оголошення на сайті компанії: SН-174-741-DR. У продажу частина будинку Лідне - загальна площа 50 м2; Формат домоволодіння: 2 кімнати, кухня, веранда, підвал, з великою ділянкою в 9 соток понад 45 м2, Флігель на дві кімнати з верандою, льох, сарай, Асфальтний під`їзд до ділянки, Забір тільки з одного боку, Будинок з червоної цегли, перегородка з сусідами потребує ремонту, як і підлоги в кімнаті та кухні, Флігель із шлакоблоку, Можливий продаж без нього за зниженою ціною (окремі документи на об`єкти), прописаних немає, Електрика підведена, вода близько (не проблема поставити свердловину), газ підведений, зараз не введений в експлуатацію, Кадастру немає, Продаж тільки по дарчому» Дата створення 02 червня 2023, року дата оновлення 07 липня 2023 року, дата видалення 10 липня 2023 року. Користувач id НОМЕР_1 являється представником агентства нерухомості Valion м. Харків. Оголошення Id: 26063711 було розміщено користувачем на безоплатній основі в рамках правил розміщення на сайті DOM.RIA.com (а.с. 26-39).
Між тим, зазначене оголошення не містить детальної інформації, яка надає можливості беззаперечно ідентифікувати об`єкт, зазначений в оголошенні та спірний будинок.
Покази свідка ОСОБА_5 також не містять даних, що відповідачі мали намір укласти договір купівлі-продажу майна, а також, що ОСОБА_2 звертався до власників майна з пропозицією щодо його купівлі. 
Доказів щодо під час відчуження майна мало місце передача грошових коштів та правочин мав відплатний характер матеріали справи не містять.
Дослідивши наявні докази, надавши їм оцінку, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачкою не доведено, що воля ОСОБА_3 та ОСОБА_2 була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин ніж тих, що передбачені договором дарування, та настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені оспорюваним правочином.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 06 жовтня 2025 року.

Головуючий                                                                 Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина