КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/15258/2025
Справа № 378/630/25
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем     України
 
18 листопада 2025 року                                                                                  
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Ставищенського районного суду Київської області, ухвалене у складі судді Гуртовенка Р.В. в селищі Ставище 03 липня 2025 року у справі за позовом Ставищенського житлово-комунального підприємства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з управлення побутовими відходами,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,
 
в с т а н о в и в :
 
У травні 2025 року позивач Ставищенське житлово-комунальне підприємство (далі Ставищенське ЖКП) звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача на користь Ставищенського ЖКП заборгованість з за оплату послуг з управління побутовими відходами в розмірі 1875 грн. та судовий збір в розмірі 3028 грн.
Позов мотивував тим, що між ним та ОСОБА_1 укладено публічний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 28 жовтня 2021 року № 450 (в редакції від 23 лютого 2022 року №580), та з 28 серпня 2024 року укладено публічний договір про надання послуг з управління побутовими відходами. Зазначені публічні договори оприлюднені на офіційному сайті Ставищенської селищної територіальної громади stav-qromada.qov.ua і розміщені на інформаційних стендах Ставищенського ЖКП та в адміністративній будівлі с. Розкішна Білоцерківського району Київської області. 
На виконання рішень Ставищенської селищної ради № 450 від 28 жовтня 2021 року «Про затвердження публічного договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами та заяви приєднання» та № 580 від 23 лютого 2022 року «Про затвердження публічного договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами та заяви приєднання в новій редакції», нарахування за послуги з поводження з побутовими відходами відповідачу почалися з 01 квітня 2024 року, відколи Ставищенським ЖКП встановлено сміттєві контейнери для твердих побутових відходів на території с. Розкішна. Згідно з розрахунком заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 щодо оплати за послугу з поводження з побутовими відходами, у зв`язку з несплатою, у відповідача з 01 квітня 2023 року по 01 травня 2025 року утворилася заборгованість за послугу з поводження з побутовими відходами у розмірі 1875 грн.
Послуга надається згідно з тарифами, встановленими рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 16 вересня 2021 року № 385 «Про застосування діючих тарифів на послуги з поводження з відходами на території Ставищенської селищної територіальної громади Білоцерківського району Київської області», рішення виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 21 січня 2022 року № 545 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 16.09.2021 року № 385 «Про застосування діючих тарифів на послуги з поводження з відходами на території Ставищенської селищної територіальної громади Білоцерківського району Київської області», рішення № 526 від 27 травня 2021 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 21 січня 2022 року № 545» та постанови Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів», яка діяла на період надання послуг відповідачу до 15 серпня 2023 року.
Відповідно до п. 16 розділу «Права та обов`язки виконавця» публічного договору про надання послуг з управління побутовими відходами від 28 серпня 2024 року, згідно з рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 20 червня 2024 року № 1366 тариф на послуги із збирання та перевезення змішаних побутових відходів споживача становить 60,32 грн. за 1 куб.м. Згідно з рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 16 вересня 2021 року № 385, тариф на послугу із захоронення твердих побутових відходів для споживачів становить 156,35 грн. за 1 куб.м. з ПДВ. Згідно з рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 26 грудня 2023 року № 1227, норма накопичення твердих побутових відходів на одну особу становить 0,1154 куб.м. Плата за послугу згідно розрахунку на одну особу в місяць становить 25 грн. (60,32 + 156,35) * 0,1154 куб.м. Згідно п. 5.1 договору тариф на послугу з поводження з побутовими відходами для населення становить 156,35 грн. за 1 куб.м. з ПДВ.
Норма накопичення твердих побутових відходів на одну особу - 0,1154 куб.м. на місяць, згідно рішення виконкому Ставищенської селищної ради від 21 січня 2022 року № 544 «Про перегляд норми накопичення твердих побутових відходів для формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами Ставищенським житлово-комунальним підприємством на період до 2023 року» та рішення виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 16 вересня 2021 року «Про застосування діючих тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами на території Ставищенської селищної територіальної громади Білоцерківського району Київської області». 
 
Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 03 липня 2025 року позов Ставищенського ЖКП задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Ставищенського ЖКП заборгованість за оплату послуг з управління побутовими відходами в розмірі 1875 грн. та 3028 грн. судового збору.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Ставищенського районного суду Київської області від 03 липня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що у апелянта наявний спір про розмір заборгованості з позивачем. Апелянт не є власником даного житла та не приєднувався до публічного договору на користування житлово-комунальними послугами, має власні сміттєзбірники, сміттєзбірниками відповідача ніколи не користувався. Відповідач таким чином не приєднувався до публічного договору, а саме не підписував заяву про приєднання, яка є обов`язковою для споживачів, які мають намір користуватися послугою позивача вперше, фактично комунальними послугами не користувався.
У свою чергу, навіть позивач, подаючи позовну заяву, чітко не визначився з належним колом відповідачів по справі, оскільки не надав жодних належних та допустимих доказів, що саме апелянт є належним відповідачем по справі: інформації про власника житла до позову не додано, клопотання про витребування доказів не заявлялося. Довідка про зареєстрованих осіб в житлі навпаки підтверджує, що відповідачів повинно бути троє. При цьому позивач не є розпорядником інформації, хто є власником житла - відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або копія правовстановлюючих документів є належними доказами, які підтверджують перелік власників.
Вказував, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Зазначав, що судом першої інстанції не було досліджено питання, хто є власником/співвласником житла, що прямо впливає на належність відповідачів по справі, що є грубим порушенням процесуального законодавства.
Інформував, що до комунальних послуг відносять також управління побутовими відходами (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Тоді ж як споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг (п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
При цьому, як визнає позивач, у житлі проживає троє осіб, проте відповідачем по справі було помилково зазначено лише апелянта.
Отже, з метою справедливого розгляду справи, до участі в справі слід було залучити інших осіб, які зареєстровані в житлі, оскільки судова справа впливає на їхні права та обов`язки (окремі мешканці зовсім тривалий час не проживають в житлі, а окрема мешканка, ймовірно, могла сплачувати за комунальні послуги).
Також, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, це є порушенням норм процесуального права і є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення (п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).
Отже, до справи не було залучено інших осіб, які б могли висловити свою правову позицію, у тому числі власника житла, чи визнають вони позовні вимоги чи ні, хто з них фактично проживав у житлі, а хто ні, хто несе цивільно-правову відповідальність і яка його частка в ймовірному борзі за комунальні послуги.
Вказував, що посилання суду на постанову Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 є помилковим, оскільки 09 листопада 2017 року був прийнятий Закон України «Про житлово-комунальні послуги» у іншій редакції, а згадана постанова Верховного Суду України надавала тлумачення нормам Закону, який станом на сьогодні не є чинним.
 
Від позивача Ставищенського ЖКП надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що доводи апелянта про неукладення договору з позивачем і відсутність в зв`язку з цим обов`язку сплачувати за надані послуги, є необґрунтованими та суперечать чинному законодавству України.
Вказував, що відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі публічних договорів приєднання, які не потребують підписання кожним споживачем окремої письмової угоди. У разі оприлюднення такого договору та невчинення споживачем протягом 30 днів дій щодо відмови від його приєднання договір вважається укладеним.
Повідомляв, що рішеннями Ставищенської селищної ради № 450 від 28 жовтня 2021 року «Про визначення виконавця послуг з управління побутовими відходами», № 580 від 23 лютого 2022 року «Про затвердження умов публічного договору про надання послуг з управління побутовими відходами» виконавцем послуг визначено Ставищенське ЖКП, а публічний договір належним чином оприлюднено 28 серпня 2024 року на офіційному сайті селищної ради та на інформаційних стендах, що підтверджується довідками від 11 вересня 2024 року, 11 листопада 2024 року та довідкою старости від 26 березня 2025 року.
Наводив зміст ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року в справі № 753/12805/20 про те, що укладення публічного договору не вимагає підписання письмового документа, також п. 6 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» імперативно покладає на індивідуального споживача обов`язок укласти договір і сплачувати за отримані послуги. 
Щодо статусу відповідача як споживача послуги, зазначав, що згідно з довідкою старостинського округу № 5 від 12 травня 2025 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , де з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2025 року проживало три особи, і відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» така особа є індивідуальним споживачем. Твердження апелянта про те, що він не користувався контейнерами, не має юридичного значення, оскільки послуга з управління побутовими відходами надається всім мешканцям громади відповідно до затверджених норм і тарифів, а не за бажанням окремих осіб. Апелянт не надав жодних доказів, які б спростовували факт надання послуги або підтверджували укладення договору з іншим виконавцем.
Вважав, що довід апелянта про те, що позивач нібито не визначив належних відповідачів через проживання в будинку трьох осіб, є безпідставним і не відповідає фактичним обставинам справи. Позивач, як виконавець житлово-комунальної послуги, не має повноважень та технічної можливості здійснювати перевірку державних реєстрів речових прав, а відтак не може достеменно підтвердити наявність чи відсутність права власності на спірний об`єкт нерухомості. Водночас у його розпорядженні наявні офіційні документи органів місцевого самоврядування, які дають достатні підстави вважати, що саме апелянт ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 . 
Зокрема, це підтверджується довідкою старости Розкішнянського старостинського округу № 5-606 від 08 жовтня 2025 року, відповідно до якої згідно з записами в по господарській книзі № 6 на 2021 - 2025 роки та в по господарській книзі № 11 на 2016 - 2020 роки ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Ставищенською районною державною нотаріальною конторою за реєстровим № 196 від 19 лютого 2018 року, зазначений як власник житлового будинку АДРЕСА_1 ; довідкою старости № 5 від 12 травня 2025 року, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за вказаною адресою, де мешкає три особи.
Пояснював, що саме на підставі цих офіційних відомостей старостинського округу нарахування плати за послуги з управління побутовими відходами з 01 квітня 2023 року здійснювалося на особу, зазначену в офіційній інформації як власник і зареєстрований мешканець. Протягом усього періоду надання послуг, включно з 2025 роком, до виконавця не надходило жодних офіційних повідомлень чи документів про зміну власника житла або кількості зареєстрованих осіб.
Вказував, що відповідно до положень публічного договору про надання послуг з управління побутовими відходами від 28 серпня 2024 року, а саме п.п. 5 п. 13 розділу «Права та обов`язки споживача» споживач зобов`язаний письмово повідомити виконавця про зміну власника житлового приміщення, а також про фактичну кількість осіб, які проживають за відповідною адресою, протягом 30 календарних днів з моменту настання таких змін. Оскільки таких повідомлень від апелянта не надходило, нарахування здійснювалися правомірно на підставі наявної офіційної інформації. 
Вказував, що навіть якщо апелянт гіпотетично не є власником зазначеного житла, це не звільняє його від обов`язку оплачувати комунальні послуги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є не лише власник, а й особа, яка користується житловим приміщенням та отримує послугу. Отже, особа, яка проживає у житлі та користується послугами, несе обов`язок їх оплати в повному обсязі.
Крім того, відповідно до ст. 543, 544 ЦК України особа, яка сплатила заборгованість, має право пред`явити регресні вимоги до інших співмешканців або користувачів житла. Таким чином, наявність кількох зареєстрованих осіб не впливає на зобов`язання апелянта як користувача житла виконувати свої обов`язки перед виконавцем послуг. 
З огляду на викладене, наявні офіційні документи та правові норми свідчать, що саме ОСОБА_1 є належним відповідачем у цій справі, а відсутність офіційних повідомлень про зміну власника або зареєстрованих осіб підтверджує правомірність дій позивача та правильність визначення відповідача.
Вказував, що доводи апелянта про ненадання послуг не відповідають дійсності та спростовуються доказами у справі. Послуги з управління побутовими відходами надаються на всій території громади, зокрема за адресою проживання апелянта, що підтверджується рішенням Ставищенської селищної ради № 869 від 28 грудня 2022 року «Про затвердження місць розміщення контейнерів», де АДРЕСА_1 прямо зазначена, графіком роботи спеціалізованого автотранспорту, який охоплює відповідну територію, актом № 8 про встановлення контейнерів, чинними нормативами тарифів і норм накопичення. Сама відсутність індивідуальної згадки конкретної адреси не свідчить про ненадання послуги. Верховний Суд неодноразово зазначав, що поводження з побутовими відходами є суспільно необхідною послугою, яка надається на території громади в цілому.
Щодо розміру заборгованості, пояснював, що розрахунок по особовому рахунку № НОМЕР_1 підтверджує наявність заборгованості в розмірі 1875 грн. Тарифи встановлені рішеннями виконавчого комітету (60,32 грн./куб.м. - збирання і перевезення, 156,35 грн./кв.м - захоронення, норма накопичення - 0,1154 куб.м. на одну особу). Місячна плата на одну особу становить 25 грн., що підтверджує обґрунтованість суми боргу.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає.
 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як споживач, плату за послуги з вивезення побутових відходів не вносив, своїми діями порушуючи зобов`язання щодо оплати комунальних послуг, що є підставою для стягнення із нього суми заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами у розмірі 1875 грн.
 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
 
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 28 лютого 2014 року Ставищенською селищною радою Київської області та Ставищенським ЖКП як виконавцем послуг по наданню послуг з вивезення твердих побутових відходів на території селища, укладено договір на надання послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту, з додатковою угодою від 21 вересня 2021 року, який переукладався 20 червня 2024 року (а. с. 19 - 31).
Умовами договору передбачено, що виконавець зобов`язується надавати послугу із збирання та перевезення побутових відходів відповідної якості згідно з графіком на території Ставищенської селищної територіальної громади Білоцерківського району Київської області та відповідно до Правил благоустрою території сіл і селища Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, затверджених рішенням Ставищенської селищної ради 27 травня 2021 року № 526, а замовник зобов`язується виконати обов`язки, передбачені цим договором.
Рішенням Ставищенської селищної ради № 450 від 28 жовтня 2021 року затверджено публічний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами (додаток 1) (а. с. 37 -  40), оприлюднений на офіційному сайті Ставищенської селищної територіальної громади stav-qromada.qov.ua 28 жовтня 2021 року та знаходиться у постійному публічному доступі (а. с. 15 - 16), а також розміщено на інформаційному стенді в адміністративній будівлі с. Розкішна Білоцерківського району Київської області, що підтверджується довідками Ставищенської селищної ради від 11 листопада 2024 року №02-11/620, Ставищенського ЖКП від 11 вересня 2024 року № 02-11/528 та скріншотом із вищевказаного сайту селищної ради (а. с. 9, 15 - 18).
Пунктом 11.2 вказаного публічного договору встановлено, що даний договір набирає чинності з дня акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту його офіційного оприлюднення в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Ставищенської селищної ради за електронною адресою: http://stav-gromada.gov.ua і діє протягом одного року з дати набрання чинності та поширюється на всіх споживачів послуг з поводженням з побутовими відходами на території Ставищенської селищної територіальної громади.
Згідно п. 11.3 зазначеного публічного договору, якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Пунктом 5.3 публічного договору визначено, що застосовується щомісячна система оплати послуг, платежі вносяться не пізніше ніж до 20-го числа наступного періоду (календарного місяця), що настає за розрахунковим.
 
Рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області №385 від 16 вересня 2021 року затверджено тарифи з поводженням з побутовими відходами для населення, бюджетних установ та інших споживачів Ставищенської селищної територіальної громади (а. с. 34 зворот - 35).
 
Ставищенським ЖКП 01 жовтня 2021 року винесено наказ №69 «Про затвердження планових місць розміщення контейнерів для твердих побутових відходів на території населених пунктів Ставищенської селищної територіальної громади», в т. ч. в с. Розкішна, зокрема 11 контейнерів і на АДРЕСА_1, на якій в будинку № АДРЕСА_1 проживає відповідач ( а. с. 31 зворот - 34).
 
Згідно Акту №8 від 24 жовтня 2022 року, складеного Ставищенським ЖКП на виконання вищевказаного наказу за період з 10 жовтня 2022 року по 24 жовтня 2022 року в с. Розкішна встановлено 71 контейнер для побутових відходів (а. с. 8 зворот).
Згідно графіку збирання та перевезення (змішаних) побутових відходів на території Ставищенської селищної територіальної громади, погодженого селищним головою, у с. Розкішна тверді побутові відходи вивозяться щотижня у понеділок, середу і п`ятницю з 8:00 до 17:00 (а. с. 13).
На а. с. 14 знаходиться копія графіку роботи спецавтотранспорту МАН НОМЕР_2 (сміттєвоз), водій ОСОБА_3 , затвердженого начальником Ставищенського ЖКП та погодженого головою Ставищенської селищної ради 01 жовтня 2021 року, яким встановлено маршрут і години руху, відстань перевезень, обсяги надання послуг на тиждень та рік, черговість послуги. Зазначено, що перевезення твердого побутового сміття здійснюється на полігон Ставищенського ЖКП за адресою с. Розкішна вул. Незалежності, 2.
 
Рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області № 545 від 21 січня 2022 року внесено зміни до вищевказаного рішення виконавчого комітету селищної ради №385 від 16 вересня 2021 року, відповідно до якого визначено ціну на послуги з поводження з побутовими відходами для населення відповідно до нормативного методу розрахунку 25 грн. в місяць на одну особу (а. с. 35 зворот - 36).
Згідно довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 12 травня 2025 року №5-313 та від 27 травня 2025 року № 03-06/1196, місце проживання ОСОБА_1 згідно даних Реєстру територіальної громади зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . В будинку зареєстровано та проживає за період з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2025 року троє осіб (а. с. 8, 58).
Згідно розрахунку по особовому рахунку ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 станом на 28 лютого 2025 року за період з 01 квітня 2023 року по 01 травня 2025 року заборгованість по оплаті послуг з поводження з побутовими відходами становить 1875 грн. (а. с. 9 зворот - 10).
 
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
                                                                                                                
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
 
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».  
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Згідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
 
Послуга з управління побутовими відходами віднесена до комунальних послуг згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
 
Згідно ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані укласти договір про управління побутовими відходами з виконавцем послуги з управління побутовими відходами, визначеним у встановленому законодавством порядку.
Обсяг наданих послуг з поводження з побутовими відходами вимірюється у кілограмах, тоннах, метрах кубічних або інших одиницях, визначених правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.
Одиниця виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами встановлюється органом місцевого самоврядування.
Критеріями якості надання послуг з управління побутовими відходами є дотримання графіка збирання та перевезення побутових відходів, дотримання правил надання послуг з управління побутовими відходами та інших вимог законодавства.
Послуга з управління побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, Законом України «Про управління відходами» та вимогами правил надання послуг з управління побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
 
Згідно ст. 1 Закону України «Про управління відходами» побутові відходи - змішані та/або роздільно зібрані відходи від домогосподарств, включаючи відходи паперу, картону, скла, пластику, деревини, текстилю, металу, упаковки, біовідходи, відходи електричного та електронного обладнання, відходи батарей та акумуляторів, небезпечні відходи у складі побутових, великогабаритні та ремонтні відходи, а також змішані та/або роздільно зібрані відходи з інших джерел, якщо ці відходи подібні за своїм складом до відходів домогосподарств; 
утворювач відходів - фізична особа, юридична особа, в результаті діяльності якої утворюються відходи, а також суб`єкти управління відходами, які здійснюють операції із сортування, змішування або інші операції, що призводять до зміни характеристик або складу відходів.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 31 Закону України «Про управління відходами» утворювачі побутових відходів зобов`язані укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами.
 
Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
 
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
 
Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
 
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448 цс 19) та в постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107 св 18), від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204 св 18), від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449 св 22), від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22 (провадження № 61-9399 св 23), від 25 березня 2024 року у справі № 462/1232/23 (провадження № 61-16076св23), від 31 липня 2025 року у справі № 947/25386/23 (провадження № 61-15626св24) та інших.
 
У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що позивач Ставищенське ЖКП є виконавцем послуги з управління побутовими відходами, а відповідач, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що входить до сфери обслуговування позивача, є споживачем даної послуги, від надання якої не відмовлявся, однак оплату вказаної комунальної послуги в передбаченому законом та публічним договором порядку та згідно зі встановленими органом місцевого самоврядування тарифами не здійснює, в зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість в розмірі 1875 грн. 
 
Таким чином, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, проаналізувавши всі доводи сторін, дослідивши та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справах доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, не спростованого доводами апеляційної скарги, що оскільки відповідач як споживач комунальної послуги плату за послуги з вивезення побутових відходів не вносив, своїми діями порушуючи зобов`язання щодо оплати комунальних послуг, це є підставою для стягнення із нього суми заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами у розмірі 1875 грн.
 
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не приєднувався до публічного договору на користування житлово-комунальними послугами, ніколи не користувався сміттєзбірниками позивача, а має власні сміттєзбірники, відхиляються апеляційним судом, оскільки належних і допустимих доказів того, що відповідач не користується послугами Ставищенського ЖКП по вивезенню твердих побутових відходів від його домоволодіння або уклав договір про вивезення відходів з іншим виконавцем послуг, матеріали справи не містять, а тому ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв оферту.
 
Апеляційний суд враховує, що відповідач протягом місяця з дня опублікування позивачем у засобі масової інформації проекту договору про свою відмову укласти договір про надання послуг із вивезення побутових відходів не повідомляв, чи заяви про свою незгоду із умовами опублікованого договору до Ставищенського ЖКП у письмовому вигляді не направляв, оскільки матеріалами справи протилежного не підтверджується.
 
Доводи відповідача про ненадання позивачем послуг не ґрунтуються на доказах, наявних у справі, оскільки послуги з управління побутовими відходами надаються на всій території громади, зокрема за адресою проживання апелянта, що підтверджується рішенням Ставищенської селищної ради № 869 від 28 грудня 2022 року «Про затвердження місць розміщення контейнерів», де АДРЕСА_1 прямо зазначена, графіком роботи спеціалізованого автотранспорту, який охоплює відповідну територію, актом № 8 про встановлення контейнерів, чинними нормативами тарифів і норм накопичення. 
 
За таких обставин, відповідач зобов`язаний сплачувати вартість послуг, пов`язаних із вивезенням побутових відходів, які здійснює Ставищенське ЖКП, за тарифами, визначеними органом місцевого самоврядування на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070.
 
Доводи апеляційної скарги, що відповідач не є власником житла, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не звільняють його від обов`язку оплачувати комунальні послуги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є не лише власник, а й особа, яка користується житловим приміщенням та отримує послугу, отже, особа, яка проживає у житлі та користується послугами, несе обов`язок їх оплати в повному обсязі.
 
Посилання відповідача на п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом, позаяк відповідачем не надано доказів своєї відсутності в житловому приміщенні понад 30 календарних днів, не зазначено періоду його фактичної відсутності, у разі наявності такої, а також не надано доказів звернення до позивача із заявою про звільнення від сплати комунальних послуг з підстав, передбачених даною статтею.
 
Не спростовують рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що до участі в справі слід було залучити інших осіб, які зареєстровані в житлі, судова справа впливає на їхні права та обов`язки, і якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, це є порушенням норм процесуального права і є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, передбаченою п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.
 
Так, посилаючись на порушення прав інших осіб, які зареєстровані в житлі та не залучені до участі в справі, відповідач не надав доказів на підтвердження представництва зазначених осіб в даній справі.
 
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ст. 543, 544 ЦК України особа, яка сплатила заборгованість, має право пред`явити регресні вимоги до інших співмешканців або користувачів житла. Таким чином, наявність кількох зареєстрованих осіб не впливає на зобов`язання відповідача як користувача житла виконувати свої обов`язки перед виконавцем послуг. 
 
Також положеннями п.п. 5 п. 13 розділу «Права та обов`язки споживача» публічного договору про надання послуг з управління побутовими відходами від 28 серпня 2024 року передбачено, що споживач зобов`язаний письмово повідомити виконавця про зміну власника житлового приміщення, а також про фактичну кількість осіб, які проживають за відповідною адресою, протягом 30 календарних днів з моменту настання таких змін.
 
Оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що входить до сфери обслуговування позивача Ставищенське ЖКП, яке надає комунальні послуги за вказаною адресою, він є належним відповідачем у цій справі, а відсутність офіційних повідомлень про зміну власника або зареєстрованих осіб підтверджує правомірність дій позивача та правильність визначення відповідача.
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що посилання суду на постанову Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 є помилковим, оскільки 09 листопада 2017 року був прийнятий Закон України «Про житлово-комунальні послуги» у іншій редакції, а згадана постанова Верховного Суду України надавала тлумачення нормам Закону, який станом на сьогодні не є чинним, апеляційний суд враховує, що у даній постанові Верховний Суд виклав правові висновки про обов`язок споживачів оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними; факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
 
Враховуючи, що аналогічні правові висновки підтримуються у постановах Верховного Суду щодо застосування положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у чинній редакції, оскільки відповідний обов`язок споживача щодо оплати житлово-комунальних послуг передбачено положеннями чинного законодавства, доводи апеляційної скарги в зазначеній частині є неспроможними та відхиляються апеляційним судом.
 
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів та відхиляються апеляційним судом.
 
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні,  питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 03 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :                                                                                                                  Кашперська Т.Ц.
 
                                                                                                                              Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                                              Яворський М.А.