22.09.25
22-ц/812/1706/25
Єдиний унікальний номер судової справи 489/6984/23
Номер провадження 22-ц/812/1706/25
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.

Постанова
Іменем України

22 вересня 2025 року                                                місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,
суддів: Коломієць В.В., Самчишиної Н.В., 

з секретарем судового засідання Повертайленко Ю.В.,

за участі:
позивача ОСОБА_1 та його представника – адвоката Власенка С.О.,
представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Бєлової Р.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою   ОСОБА_3 , яка подана її представником – адвокатом Бєловою Родікою Володимирівною, ухвалу в частині відмови у задоволенні заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, яка постановлена Інгульським районним судом міста Миколаєва 31 липня 2025 року, під головуванням судді Рум`янцевої Н.О. в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний поділ майна та виплати грошової компенсації,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 про реальний поділ майна та виплати грошової компенсації.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20 березня 2023 року є співвласниками по 1/2 частки наступного нерухомого майна: приміщення магазину промислових товарів, загальною площею 82.7 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 та магазин промислових товарів, загальною площею 121.6 кв.м, розташований на першому поверсі житлового будинку літ.А-2 за, адресою АДРЕСА_2 . 
Користування вищевказаним нерухомим майном спільно з відповідачем неможливо, оскільки в кожному із приміщень облаштовані окремі магазини.
З метою вирішення питання щодо користування вказаним майном, що знаходяться у спільній частковій власності, позивачем неодноразово пропонувалось ОСОБА_2 провести реальний поділ майна з виплатою компенсацією вартості її частки.
Між тим, ОСОБА_2 ігнорує всі звернення позивача.
Посилаючись на викладенні обставини, ОСОБА_1 просив:
провести реальний поділ спільного майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке належить їм по 1/2 частки кожному:
виділити ОСОБА_2 нежитлові приміщення магазину промислових товарів, загальною площею 82.7 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на право 1/2 частку вказаного об`єкту; 
виділити ОСОБА_1 нежитлові будівлі магазину промислових товарів, загальною площею 121.6 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за ним право власності на право 1/2 частку вказаного об`єкту; 
припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку на нежитлові будівлі магазину, загальною площею 82.7 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 ; 
припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку на нежитлові будівлі магазину, загальною площею 121.6 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_2 ; 
виділити ОСОБА_2 компенсацію вартості різниці нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 у розмірі 372 550 грн. 
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 30 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
29 липня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Бєлова Р.В., подала до суду заяву, в якій просила поновити пропущений процесуальний строк на подання клопотання про об`єднання справ в одне провадження та об`єднати справу №489/4268/25 зі справою №489/6984/23.
В обґрунтування заяви зазначала, що наявна об`єктивна необхідність порушення клопотання про об`єднання цивільних справ в одна провадження, оскільки вищезазначені цивільні справи пов`язані між собою колом учасників, підставами виникнення та поданими доказами, а також основним та похідними позовними вимогами.
Як на поважність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку для подання вказаного клопотання представник відповідача посилалась на:
відсутність у відповідача можливості сплатити судовий збір за подачу зустрічного позову та можливості внесення на депозитний рахунок коштів для компенсації ринкової вартості майна ОСОБА_1 , що є обов`язковою умовою для подачі відповідного позову;
можливість визначення ринкової вартості нерухомого майна лише після проведення відповідної судової експертизи;
небажання ОСОБА_1 укладати з ОСОБА_2 мирової угоди по справі.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 31 липня 2025 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Бєлової Р.В. про поновлення пропущеного процесуального строку та клопотання про об`єднання справ в одне провадження відмовлено.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 , від імені якої діє її представник – адвокат Бєлова Р.В., подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу районного суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка подана її представником – адвокатом Бєловою Р.В., на ухвалу Інгульського районного суду міста Миколаєва від 31 липня 2025 року в частині відмови в задоволенні клопотання про об`єднання в одне провадження цивільних справ – повернуто особі, яка її подала.
Апеляційна скарга в частині відмови у задоволенні заяви про поновлення пропущеного процесуального строку обґрунтована тим що, суд першої інстанції не навів належного обґрунтування підстав такої відмови.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.
Відмовляючи в поновленні строку для подачі заяви про об`єднання справ, суд першої інстанції не вбачав підстав для поновлення такого строку, оскільки не було встановлено поважних причин пропуску строку, а зазначені представником відповідача в заяві підстави для поновлення строку, не є переконливими.
Колегія суддів погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала районного суду, в частині, що є предметом апеляційного розгляду, відповідає. 
Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від  17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 про реальний поділ майна та виплату грошової компенсації, в якому просив:
провести реальний поділ спільного майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке належить їм по 1/2 частки кожному:
виділити ОСОБА_2 нежитлові будівлі магазину, загальною площею 82.7 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на право 1/2 частку вказаного об`єкту; 
виділити ОСОБА_1 нежитлові будівлі магазину, загальною площею 121.6 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за ним право власності на право 1/2 частку вказаного об`єкту; 
припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку на нежитлові будівлі магазину, загальною площею 82.7 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 ; 
припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку на нежитлові будівлі магазину, загальною площею 121.6 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_2 ; 
виділити ОСОБА_2 компенсацію вартості різниці нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 у розмірі 372 550 грн. (том 1 а.с.2-3).
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 30 листопада 2023 року відкрито провадження у справі (том 1 а.с.67-68).
09 січня 2024 року представником відповідача ОСОБА_2 – адвокатом Бєловою Р.В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог (том 1 а.с.75-84).
16 січня 2024 року представником позивача ОСОБА_1 – адвокатом Родіоновою В.Є. подано до суду заяву про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи (том 1 а.с.94-97).
12 лютого 2024 року представником відповідача ОСОБА_2 – адвокатом Бєловою Р.В. подано до суду заяву, в якій міститься клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи (том 1 а.с.106.-108).
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 лютого 2024 року призначено у справі судово-технічну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи (том 1 а.с.111-112). 
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25 червня 2024 року поновлено провадження у справі (том 1 а.с.175).
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (том 1 а.с.181).
29 липня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Бєлова Р.В., подала до суду заяву, в якій просила поновити пропущений процесуальний строк на подання клопотання про об`єднання справ в одне провадження та об`єднати вищевказану цивільну справу №489/6984/23 зі справою №489/4268/25, в якій  ОСОБА_2 просила:
провести реальний поділ спільного майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та яке належить їм по 1/2 частки кожному; 
припинити право особистої власності ОСОБА_1 на 1/2 частку нежитлової будівлі магазину, загальною площею 82.7 кв.м, розташованої на першому поверсі житлового будинку літ.А-2, за адресою: АДРЕСА_1 ;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 240 163 грн. компенсації вартості 1/2 частки нежитлової будівлі магазину, загальною площею 82.7 кв.м, розташованої на першому поверсі житлового будинку літ.А-2, за адресою: АДРЕСА_1 ;
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку нежитлової будівлі магазину, загальною площею 82.7 кв.м, розташованої на першому поверсі житлового будинку літ.А-2, адреса: АДРЕСА_1 ;
припинити право особистої власності ОСОБА_1 на 1/2 частку нежитлової будівлі магазину, загальною площею 121.6 кв.м, розташованої на першому поверсі житлового будинку літ.А-2, за адресою: АДРЕСА_2 ;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 914 869 грн. 50 коп. компенсації вартості 1/2 частки нежитлової будівлі магазину, загальною площею 121.6 кв.м, розташованої на першому поверсі житлового будинку літ.А-2, за адресою: АДРЕСА_2 ;
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку нежитлової будівлі магазину, загальною площею 121.6 кв.м, розташованої на першому поверсі житлового будинку літ.А-2, за адресою: АДРЕСА_2 ;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані зі сплатою судового збору, витрати на проведення експертизи, а також витрати на правову допомогу адвоката.
Ухвалою судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 09 червня 2025 року відкрито провадження в справі №489/4268/25. 
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право, у тому числі, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;
Згідно зі ч.ч.2,3 ст.188 ЦПК України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.
Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.
Справи, що перебувають у провадженні суду, в разі об`єднання їх в одне провадження передаються на розгляд судді, який раніше за інших суддів відкрив провадження у справі.
Згідно з ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ст.ст.79,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи обставини справи та зважаючи на те, що відповідач була обізнаною про наявність пред`явленого до нею позову, реалізувала свої процесуальні права на подання 09 січня 2024 року відзиву та заперечень проти позову ОСОБА_1 , а у подальшому її представник – адвокат Бєлова Р.В. неодноразово приймала участь у судових засіданнях, заявляла клопотання про призначення судової експертизи у даній справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про пропуск ОСОБА_2 строку для пред`явлення заяви про об`єднання справ в одне провадження (враховуючи, що одна із справ вже розглядається по суті) та відсутність поважних причин для його поновлення.
Доводів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали в частині відмови у задоволенні заяви про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційна скарга не містить. До того ж, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки стосуються причин поважності пропуску строку звернення до суду, яким надано судом відповідну оцінку, та вирішення клопотання про об`єднання цивільних справ.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду в частині відмови у задоволенні заяви про поновлення пропущеного процесуального строку відповідно без змін.
Разом з тим, колегія суддів звертає також увагу на те, що саме зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін у справі, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у справах.
Європейський суд з прав людини також зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, №14448/88, §33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , яка подана її представником – адвокатом Бєловою Родікою Володимирівною, – залишити без задоволення.
Ухвалу Інгульського районного суду міста Миколаєва від 31 липня 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви про поновлення пропущеного процесуального строку – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                        Т.В. Серебрякова 

Судді:                                                                В.В. Коломієць

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення
складено 29 вересня 2025 року