ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" вересня 2025 р.                                                                  Справа №907/1051/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                                                                                Бонк Т.Б.
Суддів                                                                                          Бойко С.М.,
                                                                                                    Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Шатан Т.О.,
представники сторін: 
позивача: Вовканич А.І.,
відповідача: не з`явився,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції б/н від 23.06.2025 (вх. суду від 24.06.2025 № 01-05/1921/25)
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.06.2025 (повне рішення складено 05.06.2025, суддя Сисин С.В.)
у справі № 907/1051/24
за позовом: Департаменту патрульної поліції, м. Київ
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування», м. Київ
про: зобов`язання прийняти та розглянути у встановленому законом порядку заяву про виплату страхового відшкодування за випадком дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень судів попередніх інстанцій:
Департамент патрульної поліції звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування у прохальній частині якого наведені такі позовні вимоги:
- вважати причини пропуску строку для звернення до ПРАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» поважними і такими, що є незалежними від волі Департаменту патрульної поліції та поновити строк для звернення до страховика із заявою про відшкодування шкоди (здійснення регламентних виплат);
- зобов`язати ПРАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» прийняти заяву від представника Департаменту патрульної поліції про страхове відшкодування за випадком ДТП від 21.01.2021 в місті Ужгород, вулиці Собранецька, 23 за участі клієнта СК «Альфа Страхування» - ОСОБА_1 відповідно до договору ОСЦПВВНТЗ № 201789361.
В обґрунтування позову зазначив, що справа за фактом ДТП, скоєного ОСОБА_1 розглядалась в судах з 24.01.2021 по 06.03.2023, строк звернення до страхової компанії був перерваний, а тому відповідно, заява про відшкодування шкоди завданої Цмуром М.М. Департаменту патрульної поліції не могла бути подана раніше через те, що його було визнано винним у скоєнні ДТП лише 06.03.2023, відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду у справі № 308/1426/21.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 05.06.2025 у справі №  907/1051/24 відмовлено у задоволенні позову повністю.
При ухваленні рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у справі № 907/835/23, яка перебувала на розгляді в Господарському суді Закарпатської області наведені такі ж обставини і докази як у даній справі.
Врахувавши, зокрема, преюдиційність обставин, суд попередньої інстанції вказав, що позивачем не надано суду жодних доказів звернення до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в межах законодавчо визначеного строку, як і не надано будь - яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з рішенням, Департамент патрульної поліції звернувся до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 05 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, якою позовну заяву Департаменту патрульної поліції задоволити в повному обсязі.
Позивач зазначає, що у вересні 2021 року працівники УПП в Закарпатській області звернулись до регіонального відділу ПрАТ «СК Альфа Страхування» в місті Ужгород із заявою про здійснення страхового відшкодування в межах строку передбаченого ст. 37 Закону на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/1426/21 про визнання винуватості ОСОБА_1 у скоєнні ДТП. Працівниками відділу ПрАТ «СК Альфа Страхування» в м. Ужгород було відмовлено у прийнятті вказаної заяви через те, що рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27.09.2021 не набрало законної сили, а розглядається в апеляційній інстанції.
Скаржник зазначає, що відповідно до пункту 37.1.4 Закону 1961-IV – підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
На думку апелянта, враховуючи те, що справа № 308/1426/21 за фактом ДТП скоєного ОСОБА_1 розглядалась в судах з 24.01.2021 по 06.03.2023, строк звернення до Страхової компанії був перерваний у відповідності до пункту 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа страхування» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.06.2025 у справі № 907/1051/24 залишити без змін.
Відповідач звертає увагу, що судами у справі №907/835/23 досліджувались і подані позивачем докази щодо обґрунтованості пропуску ним строку звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як і досліджувалась обґрунтованість відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування на підставі пункту 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідач також зазначає, що Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено такої заяви, як "заяви про відшкодування шкоди", а заява про страхове відшкодування від представника Департаменту патрульної поліції за випадком ДТП від 21.01.2021 в м. Ужгород, вул. Собранецька, 23 за участю клієнта СК «Альфа Страхування» - ОСОБА_1 відповідно до договору ОСЦПВВНТЗ № 201789361 і без даного судового процесу була прийнята страховиком, і щодо такої заяви відповідач прийняв рішення.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2025 справу № 907/1051/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції б/н від 23.06.2025 (вх. суду від 24.06.2025 № 01-05/1921/25) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.06.2025 у справі № 907/1051/24.
Ухвалою від 08.08.2025 призначено справу № 907/1051/24 до розгляду у судовому засіданні на 02.09.2025.
У судовому засіданні 02.09.2025 скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, надав суду пояснення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, явки уповноваженого представника не забезпечив.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:
24.01.2021 в м.Ужгород, по вул. Собранецька біля буд. 23 сталася ДТП за участю транспортного засобу «Volkswagen Golf», р.н.з. д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Toyota» моделі «Prius» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . У результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі 308/1426/21 від 27.09.2021 гр. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченою ст. 124 КУпАП, однак справу закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно вказаної постанови суду встановлено, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Go1f», р.н.з. д.н.з НОМЕР_3 не вжив усіх заходів до повної зупинки транспортного засобу при виникненні небезпеки для руху внаслідок чого відбулося зіткнення і службовим транспортним засобом патрульної поліції марки «Toyota» моделі «Prius» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням гр. ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження вказаних транспортник засобі, чим порушив вимоги п.п. 3. 2, 12.3, ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Згідно полісу страхування №201789361 СК «Альфа Страхування» застраховано цивільно- правову відповідальність ОСОБА_1 у випадку настання ДТП.
Розмір страхового відшкодування у випадку настання страхового випадку становить 130000 грн.
Як встановлено судом першої інстанції, після отримання постанови Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області по справі 308/1426/21 від 27.09.2021 року, відповідальні працівники сектору транспортного забезпечення управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції у вересні 2021 року (зокрема, 30.09.2021 – як зазначено у додаткових поясненнях) безпосередньо зверталися до офісу СК «Альфа Страхування» (яке станом на час звернення знаходилося за адресою: м. Ужгород, вул. Швабська, буд.36) із заявою про здійснення страхового відшкодування, однак працівники відповідача відмовилися отримувати від представників позивача вказану заяву через те, що рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27.09.2021 не набрало законної сили.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.03.2023 у справі №308/1426/2 апеляційну скаргу гр. ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а постанову суд першої інстанції - без змін.
Згідно заяви про настання страхової події та виплату страхового відшкодування від 31.05.2023 встановлено подачу такої заяви департаментом страховій компанії, на яку СК «Альфа Страхування» 19.06.2023 надала відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пропуском строку для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування.
Вказані обставини відмови у виплаті страхового відшкодування стали приводом звернення департаменту у вересні 2023 року до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення з страхової компанії 92561,59 грн страхового відшкодування та 3 000,00 грн. вартості проведення незалежної оцінки майна (справа №907/835/23). Сума страхового відшкодування була визначена у відповідності до автотоварознавчого експертного дослідження.
Згідно рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2023 у справі № 907/835/23, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.02.2024, відмовлено у задоволенні позову Департаменту патрульної поліції до ПРАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення суми 92561,59 грн.
При ухваленні судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій у справі №907/835/23 суди дійшли висновків, що заяву про настання страхової події та виплату страхового відшкодування від 31.05.2023 подано департаментом відповідачу поза межами річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування. Також суди обох інстанцій у справі №907/835/23 зазначили, що доводи департаменту, що після отримання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі 308/1426/21 від 27.09.2021 (в межах одного року), відповідальні працівники сектору транспортного забезпечення управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції безпосередньо зверталися до офісу СК «Альфа Страхування» (яке станом на час звернення знаходилося за адресою м. Ужгород, вул. Швабська, буд.36) та подали заяву про страхове відшкодування, а працівники СК «Альфа Страхування» умисно або внаслідок грубої недбалості вказану заяву не зареєстрували та не опрацювали у встановлено порядку, не знайшли свого підтвердження у ході дослідження поданих суду доказів.
Зважаючи на такі обставини справи Департамент патрульної поліції звернувся в Господарський суд Закарпатської області з позовною заявою від 11.12.2024 до ПРАТ «СК «Альфа страхування» про зобов`язання відповідача прийняти від департаменту заяву про виплату страхового відшкодування від 31.05.2023 та розглянути її у встановленому законом порядку, врахувавши, що річний строк пропущений не з вини позивача.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина перша, пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України).
У частині другій статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
У статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
До шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно зі ст. 22.1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Предметом позову у цій справі є немайнова вимога позивача до відповідача про зобов`язання до вчинення дій, а саме: зобов`язати ПРАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» прийняти заяву від представника Департаменту патрульної поліції про страхове відшкодування за випадком ДТП.
За доводами позивача, у зв`язку з наведеним, після отримання постанови Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області по справі 308/1426/21 від 27.09.2021 року, відповідальні працівники сектору транспортного забезпечення управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції у вересні 2021 року безпосередньо зверталися до офісу СК «Альфа Страхування» (яке станом на час звернення знаходилося за адресою: м. Ужгород, вул. Швабська, буд.36) із заявою про здійснення страхового відшкодування, але працівники СК «Альфа Страхування» відмовилися отримувати від представників позивача вказану заяву через те, що рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27.09.2021 не набрало законної сили.
В той же час, Департамент патрульної поліції звертався до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ПРАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення суми 92561,59 грн, посилаючись на порушення відповідачем вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Зокрема, із рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2023 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 27.02.2024 у справі №907/835/23 вбачається, що за результатом розгляду позовної заяви Департаменту патрульної поліції до ПРАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" про стягнення суми 92 561,59 грн, судами першої та апеляційної інстанції були встановлені такі ж обставини ДТП, яка мала місце 24.01.2021, та звернення департаменту до страхової компанії про здійснення страхового відшкодування із заявою від 31.05.2023.
Як було зазначено вище, при ухваленні судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій у справі №907/835/23 суди дійшли висновків, що заяву про настання страхової події та виплату страхового відшкодування від 31.05.2023 подано департаментом відповідачу поза межами річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування. Також суди обох інстанцій у справі №907/835/23 зазначили, що доводи департаменту, що після отримання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі 308/1426/21 від 27.09.2021 (в межах одного року), відповідальні працівники сектору транспортного забезпечення управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції безпосередньо зверталися до офісу СК «Альфа Страхування» (яке станом на час звернення знаходилося за адресою м. Ужгород, вул. Швабська, буд.36) та подали заяву про страхове відшкодування, а працівники СК «Альфа Страхування» умисно або внаслідок грубої недбалості вказану заяву не зареєстрували та не опрацювали у встановлено порядку, не знайшли свого підтвердження у ході дослідження поданих суду доказів.
Слід зазначити, що суб`єктний склад і підстави позову в даній справі та у справі №907/835/23 є однаковими, проте різний предмет позову, то за таких обставин судом першої інстанції правомірно розглянуто справу в порядку загального позовного провадження та ухвалено рішення.
Так, нетотожність хоча б одного із чинників позовної заяви, зокрема, сторони, підстави та предмету спору не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (постанова Верховного Суду від 19.11.2019 по справі № 640/5563/19, про яку зазначено у п.9.26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2024 у справі №990/29/24).
Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.
Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 ст.37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.
Разом з тим, ані Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності.
Водночас ЦК України передбачено також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України).
Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.
Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.
З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. 
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17.
Велика Палата Верховного Суду у цій справі також вказала, що з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), то при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.
У справі № 907/835/23 судами встановлено, що Департаментом патрульної поліції подано заяву про настання страхової події та виплату страхового відшкодування від 31.05.2023, поза межами річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В той же час позивачем у даній справі не надано суду жодних доказів звернення до відповідача з заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування в межах законодавчо визначеного строку, як і не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.
У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Таким чином, враховуючи те, що позивачем не надано належних, допустимих доказів на підтвердження поважності ним пропуску звернення з заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування, суд попередньої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій справі.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.06.2025 у справі № 907/1051/24 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції:
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст. 129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.
Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 255, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції б/н від 23.06.2025 (вх. суду від 24.06.2025 № 01-05/1921/25) – залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.06.2025 у справі № 907/1051/24 – залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції – покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повну постанову складено 15.09.2025.

Головуючий суддя                                                                                Т.Б. Бонк

суддя                                                                                                     С.М. Бойко

суддя                                                                                                    Г.Г. Якімець