П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/3098/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Боднарюк Олег Васильович  
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
22 вересня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1.   ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач, апелянт), в якому просив:

   - визнати протиправною відмову Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №2573- 2343/Л-17/8-2400/24 від 06.06.2024 року, про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2016-2018 роки, а також у не зарахуванні періодів роботи з 04.01.2005 по 21.06.2010, з 30.08.2010 по 30.03.2013, з 01.04.2013 по 25.03.2020 на посаді лікаря у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

   - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати з 31.07.2019 року ОСОБА_1 , пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2016-2018 роки;

  - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1  періоди роботи з 04.01.2005 по 21.06.2010, з 30.08.2010 по 30.03.2013, з 01.04.2013 по 25.03.2020 на посаді лікаря анестезіолога у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

  - стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати зі сплати судового збору.

2. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що  перебуває  на обліку як одержувач пенсії за вислугу років, на умовах, передбачених п. «е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Звертав увагу суду на те, що 30.07.2019 року позивачеві  виповнилося 60 років, а тому у відповідності до ст. 26 Закону України  "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в останнього виникло право на переведення із пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Позивач звернувся із відповідною  заявою до відповідача  для переведення на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з цього часу йому було призначено пенсію за віком, однак останній не погоджується із сумою нарахованої пенсії.  Вважає, що йому слід призначити пенсію за віком із застосуванням  середньої заробітної плати  в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2016-2018 роки. Наголошував на тому, що  позивачеві первинно призначено пенсію за вислугу років  відповідно  до Закону №1788, який передбачає інші підстави  та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058 останній звернувся в  перше, відтак вважає, що відповідачем протиправно не  застосовано  показники середньої заробітної плати за 2016-2018 роки.

3. Щодо не зарахування періодів трудової діяльності позивача у подвійному  розмірі на посаді лікаря - анестезіолога, зазначив наступне. Вважає, що робота позивача на посаді лікаря - анестезіологом в незалежності від найменувань посад та внесення змін до найменування закладу зараховується до стажу  роботи у подвійному розмірі. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

4. 10 червня 2025 року рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду позовні вимоги задоволено.

5. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови   ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2016-2018 роки, а також у не зарахуванні періодів роботи з 04.01.2005 по 21.06.2010, з 30.08.2010 по 30.03.2013, з 01.04.2013 по 25.03.2020    на посаді лікаря у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

6. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати з 31.07.2019 року ОСОБА_1 , пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2016-2018 роки.

7. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1   періоди роботи з 04.01.2005 по 21.06.2010, з 30.08.2010 по 30.03.2013, з 01.04.2013 по 25.03.2020  на посаді лікаря анестезіолога у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

8. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судовий збір в сумі 1211,20 грн. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

9. Апелянт ГУ ПФУ в Чернівецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

10. Апелянт зазначив, що відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що позивачеві  з 24.08.2010 призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як медичному працівнику та яку обчислено за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон). Згідно статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсія за вислугою років призначається за умови звільнення з роботи, яка дає право на даний вид пенсії. Зверталась увагу суду на те, що для обчислення розміру пенсії за вислугу років позивача було враховано заробітну плату за періоди з 01.01.1995 по 31.12.1999 (згідно довідки про заробіток, при цьому за жовтень 1998 року без суми заробітку) та з 01.07.2000 по 31.08.2010 (згідно даних, що містилися в системі персоніфікованого обліку, відповідно до фактично сплачених страхових внесків), при індивідуальному коефіцієнті заробітку 1,44063. Водночас, пунктом 2.4 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 №1566/11846, передбачено, що у разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з такої роботи. При цьому зазначив, що в подвійному розмірі врахований до стажу період роботи з 01.08.1983 по 05.12.1983. Згідно із ч.1 ст. 40 Закону, для обчислення пенсії враховано заробітну плату за періоди з 01.01.1995 по 31.12.1999 (згідно довідки про заробіток, при цьому за жовтень 1998 року без суми заробітку) та з 01.07.2000 по 30.06.2019 (згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відповідно до фактично сплачених страхових внесків), при індивідуальному коефіцієнті заробітку 1,40482. Відтак, середньомісячний розмір заробітної плати для обчислення пенсії Позивача з урахуванням проведеної індексації з 01.03.2024 становить 11230,79 грн. (7994,47 грн. х 1,40482). Враховуючи показники страхового стажу і заробітку ОСОБА_1 та після проведених перерахунків, розмір пенсійного забезпечення з 01.03.2024 становить 5172,79 грн. Відтак вважає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням проведено перерахунок та виплату пенсії останньому згідно вимог чинного законодавства. 

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

11.  Починаючи з 24.08.2010 року позивач перебував на обліку як одержувач пенсії за вислугу років, на умовах, передбачених п. «е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

12. 31.07.2019 року позивач звернувся із заявою до відповідача для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

13. Відповідно до листа №2101-1875/Л-17/8-2400/24 від 07.05.2024 року відповідач зазначив, що у зв`язку із набранням з 11.10.2017 р. чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017, з 01.10.2017 р. перераховано із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

14. Також повідомлено позивача  про те, що у подвійному розмірі врахований до стажу період роботи з 01.08.1983 по 05.12.1983 роки.

15. Крім того зазначено,  що підстав для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016- 2018 роки при переведенні з одного виду  пенсії на інший немає. 

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

16. Позивач вказав, що  перебуває на обліку як одержувач пенсії за вислугу років, на умовах, передбачених п. «е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Звертав увагу суду на те, що 30.07.2019 року позивачеві   виповнилося 60 років, а тому у відповідності до ст. 26 Закону України   "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в останнього виникло право на переведення із пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Позивач звернувся із відповідною   заявою до відповідача   для переведення на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з цього часу йому було призначено пенсію за віком, однак останній не погоджується із сумою нарахованої пенсії.   Вважає, що йому слід призначити пенсію за віком із застосуванням   середньої заробітної плати   в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2016-2018 роки. Наголошував на тому, що   позивачеві первинно призначено пенсію за вислугу років   відповідно   до Закону №1788, який передбачає інші підстави   та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058 останній звернувся в перше, відтак вважає, що відповідачем протиправно не   застосовано   показники середньої заробітної плати за 2016-2018 роки. 

17. Апелянт зазначив, що  відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що позивачеві   з 24.08.2010 призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як медичному працівнику та яку обчислено за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон). Згідно статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсія за вислугою років призначається за умови звільнення з роботи, яка дає право на даний вид пенсії. Зверталась увагу суду на те, що для обчислення розміру пенсії за вислугу років позивача було враховано заробітну плату за періоди з 01.01.1995 по 31.12.1999 (згідно довідки про заробіток, при цьому за жовтень 1998 року без суми заробітку) та з 01.07.2000 по 31.08.2010 (згідно даних, що містилися в системі персоніфікованого обліку, відповідно до фактично сплачених страхових внесків), при індивідуальному коефіцієнті заробітку 1,44063. Водночас, пунктом 2.4 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 №1566/11846, передбачено, що у разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з такої роботи. При цьому зазначив, що в подвійному розмірі врахований до стажу період роботи з 01.08.1983 по 05.12.1983. Згідно із ч.1 ст. 40 Закону, для обчислення пенсії враховано заробітну плату за періоди з 01.01.1995 по 31.12.1999 (згідно довідки про заробіток, при цьому за жовтень 1998 року без суми заробітку) та з 01.07.2000 по 30.06.2019 (згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відповідно до фактично сплачених страхових внесків), при індивідуальному коефіцієнті заробітку 1,40482. Відтак, середньомісячний розмір заробітної плати для обчислення пенсії Позивача з урахуванням проведеної індексації з 01.03.2024 становить 11230,79 грн. (7994,47 грн. х 1,40482). Враховуючи показники страхового стажу і заробітку ОСОБА_1 та після проведених перерахунків, розмір пенсійного забезпечення з 01.03.2024 становить 5172,79 грн. Відтак вважає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням проведено перерахунок та виплату пенсії останньому згідно вимог чинного законодавства.   

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Частиною 1 статті 5 Закону № 1058-ІV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

19. Згідно із ч.1 статті 9 Закону №1058-IV установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

20. Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

21. Згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

22. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

23. Згідно із частиною 2 статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+Кз3+...+Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

24. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV. 

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

25. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

26. Позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який визначає інші підстави та порядок призначення пенсії. Пенсія відповідно до Закону №1058-ІV позивачу призначена вперше у 2019 році.

27. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №876/5312/17 зазначено, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV. Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

28. Отже, в даному випадку відбулось не переведення позивача з одного виду пенсії на інший в межах дії Закону №1058-ІV, а фактичне її призначення відповідно до вказаного Закону.

29. Відтак, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV у 2019 році із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, а саме 2016-2018 роки.

30. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Сьомого апеляційного  адміністративного суду в справі №  560/13872/24 від 25.04.2025 року.

31. Щодо не зарахування періодів роботи позивача з 04.01.2005 по 21.06.2010, з 30.08.2010 по 30.03.2013, з 01.04.2013 по 25.03.2020  на посаді лікаря у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суд зазначає наступне.

32. Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

33. Відповідно до записів трудової книжки  судом встановлено, що у спірний період позивач працював на посаді лікаря-анестезіолога, зокрема: з 04.01.2005 по 21.06.2010 - переведений на посаду анестезіолога у Вашківецькій районній лікарні (запис 29, 30);  з 05.07.2010 по 23.08.2010 - перериває отримання пенсії по вислузі років і приступає до роботи на посаді лікаря анестезіолога у Вашківецькій районній лікарні (запис 31,32); з 30.08.2010 по 30.03.2013 - перериває отримання пенсії по вислузі років і приступає до роботи на посаді лікаря анестезіолога у Вашківецькій районній лікарні (запис 33,34); з  01.04.2013 по 25.03.2020 - прийнятий на роботу на посаду лікаря - анестезіолога анестезіолого-реанімаційного відділення в порядку переведення в Комунальній установі «Вижницьку центральну районну лікарню м. Вашківці» (запис 35,36).

34. В ході розгляду справи судом встановлено, що листом  №2101-1875/Л-17/8-2400/24 від 07.05.2024 року відповідач  повідомив  позивача про те, що у подвійному розмірі врахований до стажу період роботи з 01.08.1983 по 05.12.1983 роки, однак не повідомлено  чому не зараховано інші періоди роботи на аналогічних посадах.

35. Так, приписами частин першої-третьої статті 24 Закону № 1058-1V визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

36. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

37. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

38. Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону № 1058-1V періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

39. Стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

40. Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 24 Закону № 1058-IV та статті 60 Закону N° 1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 у справі № 689/872/17 та від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, які, у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує під час застосування до спірних правовідносин.

41. Таким чином, зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

42. Так, наказом Міністерства охорони здоров`я України № 303 від 8 жовтня 1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально - профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

43. Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року № 10.02.11/450 та від 21 червня 2002 року № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

44. Колегія суддів враховує те, що відповідно до адресного листа Міністерства охорони здоров`я України на адресу Пенсійного фонду України від 08.12.2006 року № 10.01.09/2209 щодо віднесення окремих структурних підрозділів охорони здоров`я до відділень реанімації, робота в яких відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, вказано що у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували такі відділення: відділення (групи) анестезіології реанімації створювалися в лікарнях, які мали до 80% ліжок хірургічного профілю. В закладках, де кількість хірургічних ліжок менша і таке відділення не може бути створено за встановленими нормативами (пологові будинки з числом ліжок хірургічного профілю 75 і т.д.), організовувалися палати для реанімації і інтенсивної терапії з введенням посад лікарів анестезіологів реаніматологів та медичних сестер анестезіологів (наказ МОЗ СРСР від 19.08.1969 року N° 605 «Про поліпшення анестезіолого реанімаційної служби в державі») та відділення реанімації і інтенсивної терапії.

45. Проаналізувавши наведене вище в контексті встановлених обставин в справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що  робота позивача у спірний період підлягає до зарахування в  подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

46. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

47. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

48. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

49. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

50. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

51. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Чернівецькій області  слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Сушко О.О.