ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

14 жовтня 2025 року                                                                                      Справа № 903/873/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В. ,  суддя Олексюк Г.Є. 

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик Транс Буд Інвест"
на ухвалу Господарського суду Волинської області від 04.09.2025 
(постановлену у м. Луцьку)
за заявою Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" 
про забезпечення позову до пред`явлення позову
у справі № 903/873/25 (суддя Вороняк А.С.) 
заявник: Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго" 
особи, до яких має бути пред`явлено позовну вимогу:
1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Пітон Трейд"
2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістик Транс Буд Інвест" 
зміст вимоги, яка має бути пред`явлена: визнання правочину недійсним
за участю представників:
від Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" - Кащук О.В., Розгон О.В.;
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Пітон Трейд" - Мельничук А.О.;
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик Транс Буд Інвест" - Дацюк В.М.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго" звернулося до Господарського суду Волинської області із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову до ТОВ "Пітон Трейд" та ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест" про визнання недійсним правочину, в якій просив вжити заходи забезпечення позову, а саме: 
- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: АЗК (автозаправний комплекс) та АГЗП (автомобільна газозаправна станція) з комплексом для обслуговування населення, загальною площею 429,2 кв.м., який знаходиться за адресою: вул.Ковельська,93, с.Сирники, Луцький район, Волинська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2732730607080, який вибув з власності ТзОВ "Пітон Трейд" (код 43626143) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 504, виданий 21.05.2025, укладеного між ТОВ "Пітон Трейд" та ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест" (код 44847655), з забороною його відчуження, передачі у користування, внесення до статутного капіталу, передання у заставу, іпотеку або вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на зміну правового статусу цього майна;
- заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі державним та приватним нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначеного об`єкта нерухомого майна, зокрема: державну реєстрацію права власності або іншого речового права; реєстрацію або зняття обтяження; внесення змін до записів у Державному реєстрі речових прав.

Господарський суд Волинської області ухвалою від 04.09.2025 у справі № 903/873/25 заяву Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" від 02.09.2025 про забезпечення позову до пред`явлення позову немайнового характеру задовольнив частково. Наклав арешт на об`єкт нерухомого майна: АЗК (автозаправний комплекс) та АГЗП (автомобільна газозаправна станція) з комплексом для обслуговування населення, загальною площею 429,2 кв.м., який знаходиться за адресою: вул.Ковельська,93, с.Сирники, Луцький район, Волинська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2732730607080. В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовив. Вказав стягувача, боржника та строк пред`явлення ухвали до виконання.
Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив із того, що заявником наведено достатньо обґрунтоване припущення, що чергове відчуження спірного майна у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди, може бути здійснене під час розгляду справи, що спричинить нові звернення до суду.
Крім того, суд зазначив, що вимоги про заборону відчуження, передачі у користування, внесення до статутного капіталу, застави чи інших дій щодо зміни правового статусу майна фактично спрямовані на обмеження права розпорядження ним, що відповідає заходу забезпечення позову у вигляді арешту майна, тому не підлягають задоволенню.
Також суд виснував, що не підлягає задоволенню вимога про заборону реєстраційних дій щодо цього майна, оскільки необхідного результату буде досягнуто накладенням арешту.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістик Транс Буд Інвест", у якій просить ухвалу Господарського суду Волинської області від 04.09.2025 у справі № 903/873/25 скасувати та зняти арешт, накладений судом першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована таким.
На момент укладення договору купівлі-продажу об`єкта (21.05.2025) правових перешкод для розпорядження майном не існувало.
За договором купівлі-продажу автозаправного комплексу (АЗК) та автомобільної газозаправної станції (АГЗП) авансова оплата була проведена 20.05.2025, тобто до ухвалення 21.05.2025 постанови Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №903/971/24.
До моменту виникнення спірних правовідносин щодо укладення спірного правочину, а саме 21.05.2025, у ТОВ "Пітон Трейд" вже існували невиконані зобов`язання перед його кредиторами в частині повернення поворотної фінансової допомоги яка була надана товариству в розмірі 13 747 974 грн., ще за довго до виникнення спірних правовідносин з ПрАТ "Волиньобленерго".
Операція щодо відчуження майна і лягла в основу зменшення фінансового навантаження для товариства, шляхом укладення договору купівлі-продажу автозаправного комплексу (АЗК) та автомобільної газозаправної станції (АГЗП) з комплексом для обслуговування населення, що знаходяться за адресою: Волинська обл., Луцький район, с. Сирники, вул. Ковельська, 93.
Договір купівлі-продажу не був наслідком ухваленого рішення суду від 21.05.2025, а відносини між сторонами виникли ще до моменту його постановлення.
Накладення арешту на об`єкт нерухомого майна у справі №903/873/25 фактично обмежує право ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест" вільно розпоряджатися своїм майном.
Накладений арешт створює істотні обмеження для ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест", позбавляючи його можливості повноцінно реалізувати свої корпоративні права та вести господарську діяльність, що суперечить як положенням ст. 137, 145 ГПК України (про співмірність та тимчасовий характер забезпечення), так і принципам справедливого балансу інтересів сторін.

Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго" подало відзив, в якому вказує таке.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невжиття такого заходу може унеможливити або істотно ускладнити ефективний захист прав кредитора та виконання майбутнього судового рішення.
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Посилання апелянта на наявність авансового платежу за договором купівлі-продажу від 21.05.2025 не спростовують висновків суду першої інстанції. Вирішальним є не сам факт проведення розрахунків, а правова спрямованість правочину.
Сам по собі продаж майна ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест" був здійснений не з метою отримання прибутку, а виключно з метою виведення майна зі складу активів ТОВ "Пітон Трейд", задля подальшого ухилення можливих звернень стягнення на нього.
Суд першої інстанції обґрунтовано застосував саме арешт майна, визнавши його співмірним заявленим вимогам та таким, що відповідає положенням статті 137 Господарського процесуального кодексу України. Застосований захід не позбавляє власника можливості володіння і користування майном, проте унеможливлює його повторне відчуження, що є необхідною умовою для забезпечення реальної виконуваності майбутнього судового рішення.
Вважає, що  ухвала Господарського суду Волинської області від 04.09.2025 постановлена з дотриманням вимог статей 136, 137, 140 ГПК України та відповідає правовим підходам Верховного Суду щодо застосування заходів забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин і не свідчать про неправомірність застосованого заходу.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 04.09.2025 у справі №903/873/25 - без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пітон Трейд" не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Представник скаржника в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського 14.10.2025 підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, а вжитті заходи забезпечення позову – передчасними. З огляду на вказане, просив оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Пітон Трейд" в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та погодився з доводами скаржника щодо передчасності вжиття заходів забезпечення позову. Просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову.
Представниці Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в судовому засіданні вказали, що не погоджуються із доводами апеляційної скарги, вважають їх безпідставними, а оскаржену ухвалу законною та такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства. З огляду на зазначене, просили суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників ПрАТ "Волиньобленерго", ТОВ "Пітон Трейд", ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест", перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при постановлені ухвали норм процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго" звернулося до Господарського суду Волинської області із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову до ТОВ "Пітон Трейд" та ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест" про визнання недійсним правочину, в якій просило вжити заходи забезпечення позову, а саме: 
- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: АЗК (автозаправний комплекс) та АГЗП (автомобільна газозаправна станція) з комплексом для обслуговування населення, загальною площею 429,2 кв.м., який знаходиться за адресою: вул.Ковельська,93, с.Сирники, Луцький район, Волинська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2732730607080, який вибув з власності ТОВ "Пітон Трейд" (код 43626143) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 504, виданий 21.05.2025, укладеного між ТОВ "Пітон Трейд" та ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест" (код 44847655), з забороною його відчуження, передачі у користування, внесення до статутного капіталу, передання у заставу, іпотеку або вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на зміну правового статусу цього майна;
- заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі державним та приватним нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначеного об`єкта нерухомого майна, зокрема: державну реєстрацію права власності або іншого речового права; реєстрацію або зняття обтяження; внесення змін до записів у Державному реєстрі речових прав.
Така заява обґрунтована тим, що заявник має намір звернутись до Господарського суду Волинської області з позовом до ТОВ "Пітон Трейд" та ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест" про визнання недійсним правочину щодо відчуження об`єкта нерухомості - АЗК (автозаправний комплекс) та АГЗП (автомобільна газозаправна станція) з комплексом для обслуговування населення, що був єдиним майновим активом боржника, з метою захисту власних інтересів та забезпечення реального виконання майнового зобов`язання перед ПрАТ "Волиньобленерго" щодо стягнення вартості необлікованої електричної енергії за ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2025 у справі № 903/823/24. 
На думку заявника, спірний договір купівлі-продажу було укладено з метою уникнення виконання майнового зобов`язання перед ПрАТ "Волиньобленерго" за необліковану електричну енергію, після скасування 21.05.2025 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду - рішення Господарського суду Волинської області від 05.02.2025 про задоволення позову у справі №903/971/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пітон Трейд" до Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" про визнання недійсним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ ПрАТ "Волиньобленерго", оформленого протоколом засідання № 1270 від 08.08.2024.
Вказує, що продаж нерухомого майна робить неможливим виконання рішення суду, оскільки зазначене нежитлове приміщення було єдиним майном ТОВ "Пітон Трейд", за рахунок якого можна було погасити борг перед заявником.
Продовжує, що ТОВ "Пітон Трейд" неодноразово змінювало місцезнаходження юридичної особи, а саме: 43025, Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Яровиця, будинок 17, квартира 88; 61046, Харківська обл., м. Харків, проспект Героїв Харкова, будинок 273, офіс 8; на даний час – 69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, бульвар Примаченко Марії, будинок 11.
Застосування зазначених заходів необхідне для збереження фактичного та юридичного стану майна, запобігання його подальшому вибуттю з-під контролю боржника, унеможливлення укладення нових фіктивних або підконтрольних правочинів та забезпечення ефективності майбутнього судового захисту у межах позову про визнання вказаного правочину недійсним як фраудаторного, а невжиття відповідних заходів забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів заявника, оскільки останній не зможе їх захистити в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.
Як зазначено вище, Господарський суд Волинської області ухвалою від 04.09.2025 у справі № 903/873/25 заяву Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" від 02.09.2025 про забезпечення позову до пред`явлення позову немайнового характеру задовольнив частково. Наклав арешт на об`єкт нерухомого майна: АЗК (автозаправний комплекс) та АГЗП (автомобільна газозаправна станція) з комплексом для обслуговування населення, загальною площею 429,2 кв.м., який знаходиться за адресою: вул.Ковельська,93, с.Сирники, Луцький район, Волинська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2732730607080. В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовив. Вказав стягувача, боржника та строк пред`явлення ухвали до виконання.
Апеляційний господарський суд погоджується із такою ухвалою суду першої інстанції з таких підстав.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19 тощо.
Метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").
Правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України у контексті мети та сутності забезпечення позову є послідовними і сталими, викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №754/5683/22, у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі №910/1686/24, від 26.08.2024 у справі №922/1454/24 тощо.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення ефективного судового захисту порушених чи оспорюваних прав позивача та у подальшому виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення ефективного судового захисту та гарантії виконання майбутнього судового рішення.
Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.
Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
За змістом статті 136 ГПК України обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки, викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі №902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі №910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Тим часом, обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Суд виходить з того, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову на забезпечення якого подана відповідна заява, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акта постановленого саме у цій справі. Оскільки метою вжиття заходів до забезпечення позову є запобігання утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи у якій було подано позов, в разі його задоволення, а не будь-якого рішення, ухваленого судом у іншій справі.
З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову за заявами у справах, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у логічно-послідовній залежності від предмета та підстав позову, правового обґрунтування вимог кожного конкретного господарського спору, видам забезпечення, доводам і аргументам сторін.
Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу (така правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №922/2928/17 та від 05.08.2019 у справі №922/599/19).
Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.
Колегія суддів зазначає, що станом на розгляд заяви про забезпечення позову, предметом такого майбутнього позову мала бути немайнова вимога позивача про визнання правочину недійсним, тому судове рішення у разі задоволення цих вимог не вимагатиме примусового виконання.
А відтак, в цьому випадку слід досліджувати чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Апеляційний господарський суд зазначає, що Господарський суд Волинської області рішенням від 05.02.2025 у справі  №903/971/24 задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пітон Трейд" до Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" про визнання недійсним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ ПрАТ "Волиньобленерго", оформленого протоколом засідання № 1270 від 08.08.2024. Визнав протиправним та скасував рішення комісії Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, оформлене протоколом засідання № 1270 від 08.08.2024.
Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 21.05.2025 скасував рішення Господарського суду Волинської області від 05.02.2025 у справі №903/971/24. Прийняв нове рішення про відмову в позові.
Також, Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 26.06.2025 затвердив мирову угоду у справі № 903/823/24, укладену між Приватним акціонерним товариством "Волиньобленерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пітон Трейд" у відповідній редакції.
За змістом такої мирової угоди ТОВ "Пітон Трейд" визнало своє зобов`язання перед ПрАТ "Волиньобленерго" по сплаті вартості необлікованої електричної енергії на підставі рішення комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ ПрАТ "Волиньобленерго", оформлене протоколом засідання № 1270 від 08.08.2024.
Відповідно до інформаційної довідки №441668245 від 01.09.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест" стверджується набуття 21.05.2025 ними у власність об`єкта нерухомості - АЗК (автозаправний комплекс) та АГЗП (автомобільна газозаправна станція) з комплексом для обслуговування населення, загальною площею 429,2 кв.м., який знаходиться за адесою: Волинська обл., Луцький район, с. Сирники, вулиця Ковельська, будинок 93, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2732730607080, шляхом укладення договору купівлі-продажу, серія та номер: 504 (т. матеріали оскарження ухвали, а. с. 6-7).
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник ТОВ "Пітон Трейд" вказав, що наведений вище об`єкт нерухомого майна був єдиним нерухомим майном Товариства.
Також як убачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та за даними Opendatabot, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Пітон Трейд" є: 69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, бульвар Примаченко Марії, будинок 11, керівник Стецюк А.А. Вказані відомості були змінені 12.08.2025.
Згідно із попередніми відомостями, які відбулися 25.05.2025 місцезнаходженням такої юридичної особи було вказано 61046, Харківська обл., місто Харків, проспект Героїв Харкова, будинок 273, офіс 8. 
Отже, наведені заявником обставини (зміна місцезнаходження ТОВ "Пітон Трейд" та набуття майна ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест") свідчать про обґрунтоване припущення, що у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди під час розгляду справи може відбутися чергове відчуження спірного майна, що призведе до нових судових звернень.
Суд першої інстанції вірно вказав, що обраний вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест", оскільки майно фактично залишається у володінні власника, а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним, при цьому заходи забезпечення позову жодним чином не перешкоджають та не припиняють господарську діяльність власника, з метою забезпечення ефективного захисту прав або інтересів заявника, збереження нерухомого майна.
Суд апеляційної інстанції критично оцінює твердження скаржника, що накладений арешт на об`єкт нерухомого майна обмежує право ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест" вільно розпоряджатися своїм майном та створює істотні обмеження для ТОВ "Логістик Транс Буд Інвест", позбавляючи його можливості повноцінно реалізувати свої корпоративні права та вести господарську діяльність, оскільки за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.
Крім того, скаржник не вказує, яким саме чином накладений арешт на нерухоме майно впливає на його корпоративні права та ведення господарської діяльності.
Також, в сукупності із викладеним, суд апеляційної інстанції бере до уваги і те, що в судовому засіданні апеляційного господарського суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Пітон Трейд" пояснив, що отримавши кошти від відчуження активу, вказане Товариство сплатило кошти іншим своїм кредиторам, хоча доказів такої сплати не надано, при цьому не сплатило кошти ПрАТ "Волиньобленерго".
Тому, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: АЗК (автозаправний комплекс) та АГЗП (автомобільна газозаправна станція) з комплексом для обслуговування населення, загальною площею 429,2 кв.м., який знаходиться за адресою: вул.Ковельська,93, с.Сирники, Луцький район, Волинська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2732730607080.
В той же час, вимоги заяви про забезпечення позову в частині заборони його відчуження, передачі у користування, внесення до статутного капіталу, передання у заставу, іпотеку або вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на зміну правового статусу цього майна, за своєю суттю зводяться до обмеження права розпорядження майном з метою його збереження, що відповідає такому заходу забезпечення позову, як арешт майна, тому не підлягають задоволенню. 
Також не підлягає задоволенню вимога щодо заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі державним та приватним нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначеного об`єкта нерухомого майна, зокрема: державну реєстрацію права власності або іншого речового права; реєстрацію або зняття обтяження; внесення змін до записів у Державному реєстрі речових прав, оскільки вказаного результату (заборони розпорядження) буде досягнуто шляхом накладення арешту на таке майно.
Такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки застосований захід забезпечення позову тимчасово унеможливлює вчинення вказаних вище реєстраційних дій, не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства, та спрямований на запобігання імовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін.
З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується із частковим задоволенням судом першої інстанції заяви Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" про вжиття заходів забезпечення позову.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не підтверджуються встановленими обставинами справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, ухвалу Господарського суду Волинської області від 04.09.2025 у справі № 903/873/25 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик Транс Буд Інвест" - без задоволення.
Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик Транс Буд Інвест" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 04.09.2025 у справі № 903/873/25 залишити без змін.
2. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Волинської області від 04.09.2025 у справі № 903/873/25 надіслати Господарському суду Волинської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "16" жовтня 2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Петухов М.Г. 

Суддя                                                                                              Мельник О.В.  

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.