Справа № 711/2208/25
Провадження № 22-ц/801/2098/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року	Справа № 711/2208/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Панасюка О.С., секретар Луцишин О.П., розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2025 року, ухвалене суддею Іщук Т.П., в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У березні 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі – АТ «Сенс Банк») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість в сумі 356 666,22 грн, з яких: 342 099,95 грн – заборгованість за кредитом; 6 447,11 грн – заборгованість по відсотках; 8 119,16 грн – заборгованість по комісії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 червня 2023 року ОСОБА_1 підписанням оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500773980 запропонувала банку укласти угоду про надання споживчого кредиту, підставою для такої угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк». 
05 червня 2023 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500773980 банк прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про надання споживчого кредиту.
У Додатку №1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.
Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача.
Таким чином, 05 червня 2023 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір на наступних умовах: сума кредиту – 369 053,06 грн; процентна ставка (фіксована) - 4,99% річних; строк кредиту - 120 місяців; дата повернення кредиту – 05 червня 2033 року; порядок повернення кредиту – графік платежів: до 05 числа кожного місяця у розмірі мінімального щомісячного платежу 1 по 12 міс. – 4 281,63 грн, з 13 по 24 міс. – 7 603,11 грн; з 25 по 120-й міс. – 9 448,38 грн, загальна кількість платежів 120.
Оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним, у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 356666,22 грн.
Вказане стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за Угодою про надання споживчого кредиту №500773980 від 05 червня 2023 року в розмірі 24 420,62 грн (двадцять чотири тисячі чотириста двадцять гривень 62 коп.), з яких: 9 854,35 грн – заборгованість за тілом кредиту, 6 447,11 грн – заборгованість за відсотками, 8 119,16 грн – заборгованість по комісії, а також 293,04 грн судового збору та 1 950,00 грн у відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу.
У решті вимог відмовлено.   
Не погодившись із вказаним рішенням, АТ «Сенс Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
У скарзі зазначає, що підписавши договір про банківське обслуговування фізичних осіб позичальник отримав всю інформацію про умови кредитування. Умови кредитування, тарифи та інші умови, передбачені Публічною пропозицією АТ «Сенс банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб, розміщені на сайті АТ «Сенс Банк» за відповідним посиланням. Пункт 2.12 цього договору передбачає умови, за яких банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії. Відповідачка безпідставно заперечує факт отримання кредиту. Верховний Суд у своїй практиці виходить з того, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває за межами контролю відправника. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
У судове засідання, призначене на 21 жовтня 2025 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені.
17 жовтня 2025 року від АТ «Сенс Банк» надійшла заява, в якій представник банку просив розглянути справу за відсутності представника на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, відповідно до якої неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність сторін.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, встановивши, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати реалізація ним права вручення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», дійшов висновку, що у ОСОБА_1 не виник обов`язок дострокового повернення суми грошових коштів за кредитним договором №500773980 від 05 червня 2023 року, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що  направлена банком вимога про дострокове повернення кредитів була отримана відповідачем.        
В той же час, частиною 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» чітко визначено, що право кредитодавця вимагати дострокове повернення кредиту прямо залежить від факту отримання боржником від кредитодавця вимоги про таке повернення. Сам по собі факт надіслання банком вимоги на адресу боржника, без доведення належними та допустимими доказами факту вручення вимоги боржнику, не свідчить про дотримання кредитодавцем імперативних приписів ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим відсутні підстави для достроково стягнення коштів за укладеним сторонами договором.
Виходячи із розрахунку заборгованості, Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної річної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, зважаючи на наявність у відповідача станом на 21 серпня 2024 року простроченої заборгованості в загальному розмірі 24 420,62 грн, суд вважав, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів та ґрунтуються на нормах матеріального права у спірних правовідносинах.
Судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2023 року між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №500773980 шляхом підписання оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500773980 від 05 червня 2023 року, акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500773980 від 05 червня 2023 року.
Відповідач ОСОБА_1 05 червня 2023 року підписала оферту на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500773980 від 05 червня 2023 року, в якій зазначено, що позичальник перед укладенням угоди у письмовій формі підтвердив, що ознайомлений: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ; із інформацією, зазначеною в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та держане регулювання ринків фінансових послуг», яка розміщена на офіційній сторінці банку у мережі Інтернет за посиланням www.semsebank.com.ua/.
Відповідно до оферти ОСОБА_1 запропоновано АТ «Сенс Банк» укласти з нею угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб АТ «Сенс Банк». Підставою для укладення цієї угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк».
Згідно оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500773980 від 05 червня 2023 року, відповідачу надається кредит (тип кредиту: «кредит готівкою») в сумі 369 053,06 грн шляхом переказу коштів на рахунок відкритий в АТ «Сенс Банк», процента ставка - 4,99% річних, тип ставки фіксований, який може бути змінений шляхом укладення відповідного додаткового договору до угоди, строком на 120 місяців, дата повернення кредиту – 05 червня 2033 року (зворотній бік а.с.6-8).
Оферта ОСОБА_1 акцептована банком, про що свідчить підписаний останнім акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500773980 від 05 червня 2023 року. АТ «Сенс Банк» зазначив, що приймає пропозицією ОСОБА_1 на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500773980 від 05 червня 2023 року. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб. Сума кредиту становить 369 053,06 грн, зі сплатою 4,99 % річних строком на 120 місяців, дата повернення кредиту – 05 червня 2033 року (зворотній бік а.с.8-10).
Невід`ємною частиною договору є додаток №1 до угоди про надання споживчого кредиту №500773980 від 05 червня 2023 року, який містить узгоджений сторонами графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і орієнтованої реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг. Дата щомісячного платежу до 05 числа кожного місяця. Розмір мінімального щомісячного платежу з 01 по 12 місяці – 4 281,63 грн; з 13 по 24 місяці – 7 603,11 грн; з 25 по 120-й місяці – 9 448,38 грн (зворотній бік а.с.10-12).
Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, згідно якого сума споживчого кредиту 369 053,06 грн, строк кредитування 120 місяців, процентна ставка становить 4,99 %, загальні витрати за кредитом складають 680 607,82 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 1 049 660,88 грн. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту складає 4,99 % (а.с.6).
Відповідно до довідки про ідентифікацію №2849480, виданої АТ «Сенс Банк», клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», ідентифікований АТ «Сенс Банк». Позичальник підписала договір №500773980 05 червня 2023 року аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (а. с.33).
Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили суму кредиту, розмір процентів за користування коштами, строк користування кредитом та досягли згоди з усіх істотних умов угоди про надання споживчого кредиту №500773980 від 05 червня 2023 року.
Відповідач отримала та користувалася кредитними коштами, про свідчить копія меморіального ордеру №1784550375 від 05 червня 2023 року та виписка по особовому рахунку з 05 червня 2023 року по 21 серпня 2024 року (а.с.14,15-20).
У той же час, відповідач тривалий час не здійснювала своєчасних платежів для погашення суми заборгованості за кредитом, процентами, комісією.
Згідно наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 21 серпня 2024 року становить: 356 666,22 грн, з яких: 342 099,95 грн – заборгованість за кредитом, 6 447,11 грн – заборгованість за відсотками, 8 119,16 грн – заборгованість по комісії (а.с.34).   
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов укладеного договору, позивач звернувся до суду із даним позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитом в загальному розмірі 356 666,22 грн.        
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
У статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).
У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України). 
Частиною 3 статті 1054 ЦК України визначено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні.
Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року).
Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до положень частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
У постанові від 27 березня 2019 року у справі №521/21255/13-ц Велика Палата Верховного Суду виклала висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи статей 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту.
У постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту».
Враховуючи, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року на ці правовідносини почала поширюватися частина четверта статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц, є релевантною для даних правовідносин та може бути застосована в частині наслідків для кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц дійшла висновку, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року), не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а в суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову в частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та враховуючи вищенаведені норми права апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактично, АТ «Сенс Банк» в апеляційній скарзі не погоджується лише із висновками суду щодо відсутності підстав для дострокового стягнення всієї суми заборгованості і вважає, що банком виконано вимоги закону щодо повідомлення споживача про затримання сплати частини споживчого кредиту та процентів.
Встановлено, що строк дії договору визначений до 05 червня 2033 року.
Банк звертався до ОСОБА_1 із вимогами про усунення порушень. 
Перша вимога була направлена ОСОБА_1 02 квітня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .
У цій вимозі зазначено, що загальна сума заборгованості за кредитним договором №500773980, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Сенс Банк», станом на 25 березня 2024 року становить 378 878,25 грн. З огляду на викладене, банк вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання цієї вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, а у випадку невиконання – достроково повернути кредиту у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії. У разі невиконання цієї вимоги, АТ «Сенс Банк» буде змушене звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення заборгованості, із заявленням вимоги про відшкодування судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
Друга вимога (Вих.№2849480 від 12 лютого 2025 року) була направлена ОСОБА_1 21 лютого 2025 року за адресою: АДРЕСА_2 .
У цій вимозі зазначено, що загальна сума заборгованості за кредитним договором №500773980, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Сенс Банк», станом на 21 серпня 2024 року становить 356 666,22 грн. З огляду на викладене, банк вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання цієї вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, а у випадку невиконання – достроково повернути кредиту у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії. У разі невиконання цієї вимоги, АТ «Сенс Банк» буде змушене звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення заборгованості, із заявленням вимоги про відшкодування судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
Суд першої інстанції не взяв до уваги першу вимогу про усунення порушень через відсутність в матеріалах справи доказів проживання ОСОБА_1 за зазначеною в ній адресою ( АДРЕСА_1 ) та доказів на підтвердження факту її отриманння позичальником.
Що стосується другої вимоги, направленої пізніше, то суд виходив з того, що за результатом відстеження за трек-кодом №0505258463794 поштове відправлення повернуто відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання, тобто не було вручено отримувачу.
При цьому суд звернув увагу, що в справі відсутні погоджені та підписані сторонами умови кредитного договору, за яким факт направлення такої вимоги мав би вважатись належним повідомленням боржника і з таким висновком погоджується апеляційний суд.
Посилання в апеляційній скарзі на положення п.3.12, 3.12 Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк» щодо порядку дострокового вимагання повернення кредиту, зокрема в тій частині, що вимога про дострокове повернення кредиту вважається отриманою клієнтом після спливу семи днів з дня відправлення відповідного листа, не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки вказаний договір у матеріалах справи відсутній.
Відтак, суд першої інстанції позбавлений був можливості дослідити умови цього договору, які регулюють питання дострокового повернення кредиту.
Не доданий такий договір і до апеляційної скарги, а посилання на умови (пункти) цього договору є лише в тексті апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк» зазначає, що умови кредитування, тарифи та інші умови, передбачені Публічною пропозицією АТ «Сенс Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, розміщені на сайті АТ «Сенс Банк» за відповідним посиланням, однак, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і саме сторонами подаються докази (ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України).
Стандарти  доказування  не передбачають обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.
Не містять таких умов (щодо вимоги банку достроково повернути кредит) і оферта на укладання угоди про надання споживчого кредиту від 05 червня 2023 року, акцепт пропозиції на укладання цієї угоди та Паспорт споживчого кредиту.
АТ «Сенс Банк» в апеляційній скарзі, з посиланням на практику Верховного Суду зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Разом з тим, вказаний висновок зроблений судом касаційної інстанції за інших обставин справи.
Суд першої інстанції взяв до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц, відповідно до якої порушення позивачем визначеного кредитним договором порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами.
Обов`язок повідомити у письмовій формі споживача про затримку сплати частини споживчого кредиту та/або процентів покладений на кредитодавця.
Так, за змістом наведеної вище ч. 4 ст. 16 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про затримку сплати частини споживчого кредиту та/або процентів із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Остання за часом вимога датована 12 лютим 2025 року та була направлена відповідачу 21 лютого 2025 року.
У цій вимозі банк вимагав від ОСОБА_1 протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання цієї вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, а у випадку невиконання – достроково повернути кредиту у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії. 
35 календарний день з моменту надсилання цієї вимоги припадав на 28 березня 2025 року, тоді як з даним позовом до суду банк звернувся 17 березня 2025 року, тобто раніше строків, визначених вимогою. 
Вказане ще раз підтверджує той факт, що на момент подачі позову у банку були відсутні підстави вимагати дострокового повернення кредитних коштів у повному обсязі.
Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22 жовтня 2025 року.
Головуючий                                             Т.Б. Сало

Судді                                                            О.Ю. Береговий

                                                                                           О.С. Панасюк