УХВАЛА
03 листопада 2025 року 
м. Київ
справа №440/1793/25
адміністративне провадження № К/990/33824/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Білак М. В., Мацедонської В. Е., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі №440/1793/25 за позовом ОСОБА_1 до Зіньківського районного суду Полтавської області, третя особа: Гадяцький районний суд Полтавської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просила: визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2024 року про передачу до іншого суду - Гадяцького районного суду Полтавської області цивільної справи, а саме: №535/139/15 для розгляду її по суті; зобов`язати Зіньківський районний суд Полтавської області передати цивільну справу, а саме: №535/139/15 до Котелевського районного суду Полтавської області для розгляду її по суті; стягнути з Зіньківського районного суду Полтавської області на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 3208,15 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 31 березня 2025 року).
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2025 року, закрито провадження у справі №440/1793/25 за позовом ОСОБА_1 . 
Не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями, позивач звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання заяви із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку, уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскаржуваного судового рішення та обґрунтувань своєї позиції. 
13 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження.
Перевіряючи подану заяву про виконання ухвали суду, встановлено, що скаржником не обґрунтовано у чому полягає порушенням судом норм процесуального права при закритті провадження у справі  на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України. 
Суд наголошує, що підставами касаційного оскарження можуть бути не будь-які порушення процесуального права, а лише ті, які впливають на правильність вирішення судом процесуального питання або які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
Судами встановлено, що предметом розгляду у цій адміністративній справі є правомірність розпорядження голови Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2024 року «Щодо передачі справи на розгляд до іншого суду», яким, з урахуванням того, що після задоволення відводів (самовідводів) суддями Зіньківського районного суду Полтавської області неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи, та з метою забезпечення права скаржника на доступ до правосуддя, матеріали справи №535/139/15 передано до Гадяцького районного суду Полтавської області, для розгляду по суті.
Відповідно до правових висновків сформованих Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №826/56/18, оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише в межах відповідної судової справи, у якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).
Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 1540/4005/18, де зазначено, що відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду, відповідно ухвалені або вчинені після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до цивільної відповідальності за вказані рішення, дії чи бездіяльність є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та із судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності. Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними визначеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду.
Суди виходили з того, що дії/рішення голови суду щодо передачі справи до іншого суду не є публічно-правовими відносинами, оскільки такі дії/рішення не пов`язані з реалізацією публічно-владних управлінських функцій.
Разом з тим, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено що зміст правовідносин у даній справі не є владно-управлінськими, стосуються дій/бездіяльності суду щодо розгляду процесуальних питань, відтак, такий спір не можна класифікувати як публічно-правовий і його не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства та будь-якого іншого судочинства, оскільки такий позов взагалі не може розглядатися судами.
Судом апеляційної інстанції враховано правову позицію Верховного Суду викладену у постановах від 23 лютого 2023 року у справі №580/3302/22, від 08 травня 2023 року у справі №580/2605/22, від 31 травня 2023 року у справі №580/6456/22, від 11 серпня 2023 року у справі № 580/6423/22, від 13 червня 2024 року у справі №280/8200/23.
Водночас касаційна скарга не містить обгрунтувань неправомірності застосування судом апеляційної інстанції приписів пункту 1 частини першої статті 238 КАС України або порушення ним інших процесуальних норм.
Разом з тим Верховний Суд уже надавав пояснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстави касаційного оскарження судових рішень, однак скаржник так і не врахував зауваження, викладені Верховним Судом, зокрема в ухвалі від 22 вересня 2025 року.
Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 22 вересня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху в частині обгрунтвання підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наслідками не виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху, відповідно до частини другої статті 332 КАС України передбачено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Виходячи з положень зазначеної вище норми та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України суддя повертає касаційну скаргу заявникові, якщо він не усунув недоліки скарги, яка залишена без руху.
Враховуючи, що у встановлений строк недоліки касаційної скарги не усунуто, касаційну скаргу слід повернути скаржнику.
Зважаючи на те, що касаційну скаргу повернуто, суд не вирішує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись статтями 169, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі №440/1793/25  повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.  М.  Соколов

Судді                                                                                                           М. В. Білак 
                    
                                                                                                    В. Е. Мацедонська