ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 листопада 2025 року              
м. Київ
 
справа № 644/3123/21
провадження № 61-17446св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І.,
 
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл»,
 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 19 грудня 2023 року у складі судді Самсонової Р. А. та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2024 року у складі колегії суддів Обідіної О. І., Бутенко С. Б., Прядкіної О. В., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом до суду, в якому просила визнати незаконними дії ТОВ «Лайфселл» відносно неї як користувача послуг мобільного зв`язку, визнати незаконною рекламу компанії щодо її соціальної направленості, стягнути з відповідачів в рівних частках матеріальну та моральну шкоду в сумі 5 003 365,00 грн. 
Короткий зміст судових рішень
Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 19 грудня 2023 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2024 року, позов ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача за викликом суду. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 05 травня 2023 року справу прийнято до провадження та продовжено розгляд зі стадії підготовчого провадження.Справа неодноразово призначалась судом до розгляду, але ОСОБА_1 в судові засідання неодноразово не з`являлась. При цьому про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином за адресою, що нею вказана у позовній заяві та інших заявах на адресу суду: АДРЕСА_1 . Судові повістки за даною адресою позивач не одержує, вони повертаються до суду з довідками поштової організації про причини невручення: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи позивач суд не повідомляла. Тому вона вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. За наявним у справі номером телефону повідомити позивача про розгляд справи судом не представилось можливим. У підсистемі «Електронний суд» позивач не зареєстрована. Інші способи повідомити позивача про розгляд справи у суду були відсутні.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що зважаючи на триразове надсилання позивачеві судових повісток рекомендованим листом, які не були отримані позивачем, натомість на них була відмітка про відсутність адресата за вказаною адресою, місцевий суд відповідно до норм ЦПК України виконав обов`язок з належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи. Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не змінювала адресу проживання, але жодної повістки не отримувала, регулярно відвідує поштове відділення за місцем свого проживання є необґрунтованими, не спростовують висновки суду першої інстанції про вживання заходів з належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи у спосіб, визначений положеннями статті 130 ЦПК України, коли за відсутності інших засобів зв`язку, суд надсилає повідомлення шляхом направлення рекомендованого листа, що і було здійснено у цій справі.
Аргументи учасників справи
23 грудня 2024 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржені судові рішення, передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Касаційна скарга мотивована тим, що:
          суд першої інстанції належним чином не повідомляв позивача про час та місце розгляду справи. Позивач місце проживання не змінювала, проживає та зареєстрована за адресою, зазначеною в позовній заяві, причини невручення судових повісток їй невідомі;
          суди не врахували позиції Верховного Суду: від 01 вересня 2021 року у справі № 757/54510/17, від 19 травня 2021 року у справі № 752/21845/19 про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання; обставини, пов`язані із воєнними діями на території України та в прифронтовому м. Харкові, її фізичний стан, похилий вік та норми Конституції;
          апеляційний суд порушив право позивача на участь в судовому засіданні, проігнорував перше клопотання про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2025 року поновлено строк та відкрито касаційне провадження у справі. 
В зазначеній ухвалі вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Позиція Верховного Суду
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав (частина перша статті 2 ЦПК України).
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частини перша, третя статті 131 ЦПК України).
Днем вручення судової повістки є, зокрема: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина восьма статті 128 ЦПК України). 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 вказано, що «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача».
Наведені правові висновки неодноразово викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18, від 05 жовтня 2022 року у справі №  465/6745/17 та інших.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 зазначено, що «Верховний Суд наголошує на тому, що саме позивач має бути у першу чергу зацікавлений у розгляді його позовних вимог у розумний строк. Установивши, що позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явилася в судове засідання (02 липня 2020 року, 29 жовтня 2020 року), не скористалася правом подати заяву про розгляд справи за її відсутності, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статі 257 ЦПК України, для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду. Доводи касаційної скарги про те, що залишаючи її позов без розгляду, суд порушив її право на судовий захист, є безпідставними, оскільки особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України). Крім того, прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року). Посилання у касаційній скарзі на те, що відповідно до частин першої та другої статті 223 ЦПК України суд повинен був розглянути та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, є безпідставними, оскільки наслідки повторної неявки позивача передбачено частиною п`ятою наведеної норми та пунктом третім частини першої статті 257 ЦПК України, заяву про розгляд справи за її відсутності ОСОБА_1 до суду не подала».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2024 року у справі № 638/7210/15 зроблено висновок:
«тлумачення пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про те, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507 цс 18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109 гс 19).
Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 без розгляду відповідно до вимог статті 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою позивачів, так як повістки про виклик до суду на 11 січня та 02 лютого 2023 року, адресовані позивачам за вказаною ними адресою та повернуті до місцевого суду з відмітками поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчать про повідомлення позивачів належним чином про день та час розгляду справи. Також позивачі не були позбавлені можливості звернутися до суду із заявами про розгляд справи без їх участі, але своїм правом не скористалися.
Верховний Суд зауважує, що саме позивач, як особа, яка ініціювала судовий процес з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів, має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції від суду. Ураховуючи наведене, можна дійти висновку, що суд першої інстанції вжив заходів з використанням передбачених нормами ЦПК України процесуальних засобів щодо належного повідомлення позивачів про час, місце та дату судового засідання. Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року у справі № 9901/471/21 (провадження № 11-114 заі 23)).
Наведене також узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 752/5040/19 (провадження № 61-17634св23), від 24 квітня 2024 року у справі № 552/2497/22 (провадження № 61-18717св23)».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2025 року у справі № 456/4785/24 вказано, що «змінена Законом № 3200-IX редакція пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України доповнила попередню редакцію цієї норми лише в частині поширення правила залишення позовної заяви без розгляду у разі повторної неявки позивача не лише на судове, а і на підготовче засідання. В інший частині правила вказаної норми та особливості її застосування не зазнали змін, тому судова практика Верховного Суду, на яку посилався місцевий суд, в частині оцінки повторності та умов застосування такої процесуальної дії як залишення позову без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання, є застосовною і у разі повторної неявки позивача в підготовче засідання. Особливості розгляду справи на стадії підготовчого провадження та на стадії розгляду по суті не впливають на застосовність пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України за наявності всіх, передбачених цим пунктом умов, наявність яких правильно встановив суд першої інстанції».
Аналіз матеріалів справи свідчить, що:
ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду;
розпорядженням голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського та Орджонікідзевського районних судів м. Харкова - Київському районному суд м. Полтави;
ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено продовжувати зі стадії підготовчого провадження. Призначено підготовче судове засідання на 26 червня 2023 року;
позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 1-7, 16), ця адреса нею вказана у позовній заяві та інших заявах до суду. В підсистемі «Електронний суд» позивач не зареєстрована. Інших засобів зв`язку позивач суду не повідомила;
судові повістки надсилалися ОСОБА_1 рекомендованим листом на зазначену адресу, проте поверталися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Зокрема, ОСОБА_1 була повідомлена про підготовчі судові засідання, які призначалися на 26 червня 2023 року на 11:00 год, 23 жовтня 2023 року на 11:00 год та 19 грудня 2023 року на 13:30 год (а. с. 194-195, 213-214, 231-232).
Встановивши, що позивач, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилася у підготовче судове засідання і не подала заяву про розгляд справи за її відсутності, суди дійшли обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги, що суди не врахували позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 01 вересня 2021 року у справі № 757/54510/17, від 19 травня 2021 року у справі № 752/21845/19 про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання, оскільки наведені в цих постановах висновки зроблені до введення в дію з 18 жовтня 2023 року нової редакції пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України Законом № 3200-IX від 29 червня 2023 року, яка доповнила попередню редакцію цієї норми лише в частині поширення правила залишення позовної заяви без розгляду у разі повторної неявки позивача не лише на судове, а і на підготовче засідання. В інший частині правила вказаної норми та особливості її застосування не зазнали змін. Особливості розглядусправи на стадії підготовчого провадження та на стадії розгляду по суті не впливають на застосовність пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України за наявності всіх, передбачених цим пунктом умов, наявність яких встановив суд першої інстанції.
Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після введення в дію цього Закону.
Необґрунтованим є доводи касаційної скарги, що апеляційний суд порушив право позивача на участь в судовому засіданні, проігнорував перше клопотання про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки перше судове засідання, яке було призначене на 03 квітня 2024 року, було відкладене апеляційним судом у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено, суд доручив Орджонікідзевському районному суду міста Харкова його забезпечити 27 травня 2024 року о 11:40 год. ОСОБА_1 27 травня 2024 року брала участь в апеляційному розгляді справи в режимі відеоконференції (а. с. 261, 271, 274-276)
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержанням норм процесуального права. Тому колегія суддів вважає, щокасаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржені судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 19 грудня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                    Є. В. Краснощоков 
 
Д. А. Гудима
 
П. І. Пархоменко