ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/307/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Кругового О.О.,     
  
                    розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 р. (суддя Чернова Ж.М.) в адміністративній справі №280/307/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила  суд визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення №0370054-2410-0831-UA23060070000082704 від 18.06.2024, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області
          В обґрунтування позову вказувалось на відсутність у контролюючого органу підстав для нарахування позивачці податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік, з огляду на те, що  об`єкт житлової нерухомості,  площа якого становить 85,44 кв.м., оподатковується за нульовою ставкою згідно рішення Запорізької міської ради №5 від 28 січня 2015 р. "Про затвердження Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)".
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задоволені.
          У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що  Податковим кодексом України  не передбачені повноваження міської ради на зміну розміру зменшення бази оподаткування об`єкта/об`єктiв житлової нерухомості, в тому числі їx часток, що перебувають у власності фізичних осіб, визначеної підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Кодексу.
          Письмовий відзив  на апеляційну скаргу від позивачки до суду апеляційної інстанції не надходив. 
          Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено  статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Судом першої інстанції встановлені наступні обставини у справі:
          Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2011 №1-891, виданим державним нотаріусом Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Котькорло В.А., та  витягу про державну реєстрацію прав  №32544630 від 17.12.2011, ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,44 кв.м., житловою площею 53,0 кв.м. 18.06.2024 Головним управлінням ДПС у Запорізький області сформовано та направлено на адресу позивача податкове повідомлення-рішення №0370054-2410-0831-UA23060070000082704, яким позивачу нараховано суму податкового зобов`язання за платежем «податок на  нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки,  сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2023 рік у розмірі 1 704,48 грн.
          Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулась з даним позовом до суду.
          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправне визначення позивачці податкового зобов`язання спірними податковими повідомленнями - рішенняим, оскільки встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та є обов`язковими.
          Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.           Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено  статтею 308 цього ж Кодексу.
          Судом першої інстанції правильно встановлений характер спірних правовідносин, які регулюються  Податковим кодексом  (ПК) України.
          Відповідно до пп.  266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка ( пп.  266.2.1  п.  266.1 ст. 266 ПК України). Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п.266.2.1  п.  266.1 ст. 266 ПК України). Відповідно до підпункту  266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України  база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік). Згідно з підпунктом  266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів.
          Рішенням Запорізької міської ради від 28.01.2015 за №5 "Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)" затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки). До вказаного Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого 28.01.2015 рішенням Запорізької міської ради №5 внесено зміни Рішеннями Запорізької міської ради від 30.06.2015 за №5, від 26.02.2016 за №30, від 25.08.2016 за №50, від 21.12.2016 за №49, від 26.04.2017 за №51, від 27.05.2020 за №49.
          Відповідно до Положення про податок на майно, ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, становить 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме: -квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів; -будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів; - різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири /квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток, загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів).
          Отже, рішення Запорізької міської ради  є нормативно-правовими актами, приписи яких, зокрема, змінюють для позивачки права та обов`язки, є способом реалізації владних управлінських функцій радою як суб`єктом владних повноважень у відповідності до комплексного правового регулювання в межах розсуду цього органу, з урахуванням інтересів членів територіальної громади та кожного члена цієї громади, а також згідно з приписами підпункту  266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України. Дане рішення не скасовано в судовому або іншому порядку, внаслідок чого є обов`язковим як для позивача, так і для відповідача у справі.
          Слід звернути увагу на те, що предметом оскарження у цій справі є виключно податкові повідомлення-рішення відповідача, прийняті відповідачем на виконання своїх функцій шляхом реалізації повноважень, передбачених підпунктом  20.1.18 пункту 20.1 статті 20  та підпунктом  266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України  щодо визначення податкового зобов`язання.
          Правомірність рішення органу місцевого самоврядування, яким змінився порядок застосування пільги зі сплати податку до об`єкту оподаткування, при цьому сама пільга не скасовувалась, не є предметом оскарження в цій справі, повноваження міських (селищних, сільських) рад в частині встановлення місцевих податків і зборів хоча і визначені в тому числі  Податковим кодексом України, проте є виключною «правовстановлюючою» компетенцією цих органів, правомірність реалізації якої не має перевірятися в межах цієї справи (див. правовий висновок Верховного Суду у справі №825/1496/17).
          Як встановлено судом першої інстанції,  площа нерухомого майна (квартири) позивачки не перевищує 120  кв.м., у зв`язку з чим підстави для нарахування податку на нерухоме майно - відсутні.
          Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені  статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

          Керуючись статтями  315,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

                                                  П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 р. в адміністративній справі №280/307/25 - залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 26 серпня 2025 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий