УХВАЛА
 
15 вересня 2025 року
м. Київ
 
справа № 155/1955/24
провадження № 61-7920ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Загороднім Євгенієм Олеговичем, на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 20 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Горохівської міської ради Луцького району Волинської області, Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Райдуга» про визнання права на земельну частку (пай),
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Горохівської міської ради Луцького району Волинської області, Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Райдуга» про визнання права на земельну частку (пай), в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,161 в умовних кадастрових гектарах із земель запасу та/або із земель резерву (земельні ділянки з кадастровими номерами № 0720887700:00:001:0217, № 0720887700:00:001:0215) на території колишньої Терешківцівської сільської ради Горохівського району Волинської області.
Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 20 травня 2025 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
19 червня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 20 травня 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення її недоліків, а саме: заявнику необхідно зазначити ціну позову з урахуванням дійсної ринкової вартості земельної частки (паю) станом на час пред`явлення позову; вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.
22 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , на виконання ухвали від 21 липня 2025 року, подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків та уточнену касаційну скаргу, у якій зазначає, що згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 02 грудня 2024 року № 29-3-0.334-4889/2-24 вартість земельної частки (паю) по селянській спілці «Райдуга» на території Терешківцівської сільської ради Горохівського району, затверджена розпорядженням Горохівської районної державної адміністрації від 03 жовтня 2008 року № 366, з урахуванням індексації станом на 01 січня 2024 року, становить 108 023,40 грн.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі 
№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Ціна позову у цій справі становить 108 023,40 грн, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 250 = 757 000,00 грн). 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
Таким чином, оскаржене судове рішення ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 20 травня 2025 року у справі №  155/1955/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                     Є. В. Краснощоков
                                                                            
                                                                                              Д. А. Гудима 
 
П. І. Пархоменко