Справа № 759/9271/24                                                                                                     Суддя в І-й інстанції Сенько М.Ф.
Провадження № 33/824/128/2025                                                                               Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД

П О С Т А Н О В А
І м е н е м    У к р а ї н и
 
16 жовтня 2025 року                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисниці Лесь І.О., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу за апеляційною скаргою захисниці Лесь І.О. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року на 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень з конфіскацією тварини.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що вона, 22.04.2024 року, о 06:30 год., за адресою:   АДРЕСА_1 , порушила правила вигулу собак у громадських місцях, а саме не вдягнула на власну собаку повідець внаслідок чого заподіяла шкоду майну потерпілій ОСОБА_2 зокрема три рвані рани її собаці породи «шпіц». 
В апеляційній скарзі захисниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатки Лесь І.О. вказано на незаконність постанови судді, через недотримання законодавства у справах про адміністративні правопорушення. На переконання апелянта, рішення суду першої інстанції ґрунтується на декількох документах, які є сумнівними з точки зору їх належності та допустимості, адже єдиним належним доказом, який підтверджував би обставини спричинення шкоди ОСОБА_1 собакою породи «шпіц» належної ОСОБА_2 , мав би бути висновок судово-ветеринарної експертизи, зроблений із застосуванням науково-ветеринарних знань, а не довідка про огляд вказаної собаки, зміст якої не відповідає дійсним обставинам справи. Суд помилково дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушено п.5.5 Правил утримання собак, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація, що її собака є потенційно небезпечною собакою, а також що ця собака відноситься до переліку небезпечних порід собак. Окрім цього, судом вказано, що під час розгляду даної справи було вивчено інші матеріали справи, однак не конкретизовано які саме матеріали, що вказує на формальний підхід до розгляду даної справи та обвинувальний ухил, з урахуванням, що пояснення ОСОБА_1 , були залишені поза увагою, а також рапорт оперуповноваженого, який містить протиріччя щодо обставин справи. Також, апелянтом звернуто увагу на допущену у постанові орфографічну помилку, а саме невірне зазначення розміру призначеного судом штрафу, яку на даний час не виправлено. Тому, просила постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.  
Вислухавши пояснення:
захисниці Лесь І.О. та ОСОБА_1, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї скарги і просили її задовольнити;
потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала її доводи необґрунтованими;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке. 
Висновки місцевого суду про доведеність порушення ОСОБА_1 правил утримання собак, яке проявилось у  вигулі собаки без повідка, що спричинило заподіяння шкоди майну людини стверджуються зібраними у справі доказами.
Так, відповідно до пояснень потерпілої ОСОБА_2 , що були надані під час з`ясування обставин адміністративного правопорушення працівниками поліції, що були підтверджені нею як в місцевому, так і у апеляційному суді, 22.04.2024 року, близько 06 год. 30 хв., вона вигулювала своїх собак породи «шпіц» за місцем її проживання по вул. Якуба Колоса м. Київ. Під час прогулянки до однієї із її собак підбігла сусідська собака, яка гуляла без повідка і почала кусати її собаку. Власниця цієї собаки розборонила тварин і пішла із місця події. В подальшому її собаці стало погано у зв`язку із чим вона звернулась до ветеринарної клініки де у собаки були виявлені ушкодження у вигляді трьох рваних ран.
У своїх поясненнях ОСОБА_1 пояснила, що 22.04.2024 року, близько 06 год. 30 хв., вона вигулювала свою собаку, яка дійсно була не на повідку. Їм зустрілись дві собаки породи «шпіц», які почали гавкати на її собаку, а та гавкала у відповідь. Проте її собака жодну із собак породи «шпіц» не кусала.
У відповідності до виписки із амбулаторного журналу хворих тварин № 328 від 22.04.2024 року, ОСОБА_2 звернулась до Державної лікарні ветеринарної медицини Святошинського району м. Києва із собакою породи «шпіц» при огляді якої було виявлено кусану рану з правого боку у зв`язку із чим собаці призначене відповідне лікування.
Наявними у матеріалах справи фотоматеріалами підтверджується наявність рани у собаки породи «шпіц». 
Зазначені вище висновки місцевого суду підтверджуються іншими зібраними у справі доказами.
Дослідивши докази та надавши їм належну юридичну оцінку, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні поставленого їй у вину адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації її дій за ч.3 ст. 154 КУпАП. Місцевий суд обґрунтовано визнав те, що порядок утримання собак, права та обов`язки власників собак та здійснення контролю у цій сфері визначені Правилами утримання собак та котів у м. Києві затвердженими рішенням Київської міської ради 25.10.2007 року № 1079/3912. Відповідно до п.5.5 цих Правил, дозволяється виводити собак за межі квартири лише на повідку. Відповідно до пояснень як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 , у момент коли сталася зазначена вище подія собака ОСОБА_1 перебувала не на повідку, що указує на порушення ОСОБА_1 п. 5.5 зазначених вище Правил. Факт того, що ця собака покусала собаку, яка належить ОСОБА_2 указує на завдання шкоди майну потерпілої, що указує на правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.3 ст. 154 КУпАП.
Врахувавши усі зазначені обставини, місцевий суд, із дотриманням вимог закону наклав на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції, передбаченої ч.3 ст. 154 КУпАП, у тому числі і додаткове стягнення у виді конфіскації собаки, яке є обов`язковим, належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого місцевим судом рішення.
Апеляційний суд повторно констатує те, що у даній справі зібрана достатня кількість доказів якими доводиться винуватість ОСОБА_1 у вчиненні поставленого їй у вину адміністративного правопорушення. Факт заподіяння шкоди майну потерпілої ОСОБА_2 у виді укусів та ушкоджень її собаки стверджується її поясненнями, медичною документацією, фотоматеріалами. Суд звертає увагу на те, що за ветеринарною допомогою ОСОБА_2 звернулась через короткий проміжок часу після завдання ушкоджень її собаці. Наявність ушкоджень стверджується як медичною документацією, так і наявними у матеріалах справи фотоматеріалами із зображенням цих ушкоджень. У ході розгляду справи не встановлено обставин, які би указували на можливість обмови ОСОБА_1 потерпілою. Причетність ОСОБА_1 до інкримінованого їй адміністративного правопорушення та ту обставину, що до зазначених вище подій між жильцями будинку де мешкає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникали конфлікти, що пов`язані із вигулом нею своєї собаки без повідка повідомили суду свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Наведене дає підстави стверджувати про небезпідставність пред`явлення потерпілою ОСОБА_2 претензій до ОСОБА_1 із приводу порушення правил утримання собак, що призвело до завдання шкоди майну ОСОБА_2 . 
Посилання захисника на неналежність та недопустимість медичної документації про виявлення у належної потерпілій собаки пошкоджень у виді кусаної рани та надання у зв`язку із цим ветеринарної допомоги не ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.  Сумнівів у достовірності медичної документації та правильності внесеної до неї інформації у суду не викликає, що ґрунтується на поясненнях потерпілої та свідків та наданих суду фотоматеріалах. Апеляційний суд звертає увагу на те, що наявна у матеріалах справи медична документація, яка належить до категорії інших документів, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення відповідно до положень ст. 251 КУпАП. Положеннями КУпАП не передбачено обов`язковості призначення у даному випадку відповідної експертизи, а у ході розгляду справи не виникло питань, з`ясування яких потребували би спеціальних пізнань в області ветеринарної медицини та зоології, що указує на необґрунтованість відповідних доводів апеляційної скарги.
Щодо доводів апеляційної скарги про неправильність накладеного на ОСОБА_1 стягнення в частині штрафу, то суд звертає увагу на те, що розмір накладеного штрафу у грошовому вираженні відповідає санкції ч.3 ст. 154 КУпАП. Посилання місцевого суду на те, що штраф накладається у розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на думку апеляційного суду є опискою у зв`язку із тим, що розмір штрафу у  грошовому вираженні становить 1700 грн., що відповідає 100 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян і перебуває у межах санкції ч.3 ст. 154 КУпАП.
Наведене указує на необґрунтованість доводів поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення. 
Постанова Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року щодо ОСОБА_1   відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не знаходить у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовляє.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в :
В задоволенні апеляційної скарги захисниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатки Лесь І.О. відмовити.
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                      Ігнатюк О.В.