ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 вересня 2025 року 	м.Суми	

Справа №592/6983/24 
Номер провадження 22-ц/816/886/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Рунова В. Ю. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М., 

у присутності :
представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , 
представника Державної установи «Інфраструктура Сумщини» - Савенко Наталії Сергіївни 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 жовтня 2024 року у складі судді Косолап М.М., ухваленого в м. Суми, повне судове рішення складено 29 жовтня 2024 року, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інфраструктура Сумщини», третя особа- Сумська обласна державна адміністрація - Сумська обласна військова адміністрація, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
у с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Дороги Сумщини», правонаступником якого є ДУ «Інфраструктура Сумщини», в якому просив: визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати та поновити вказаний строк; визнати протиправним та скасувати наказ державного підприємства «Дороги Сумщини» від 28 грудня 2023 року № 163 – к «Про звільнення ОСОБА_3 у зв`язку з ліквідацією підприємства», поновивши на посаді провідного інженера відділу якості, технічного контролю та новітніх технологій, ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху державного підприємства «Дороги Сумщини»; стягнути з Державної установи «Інфраструктура Сумщини» середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу, починаючи з 29 грудня 2023 року по день винесення судового рішення; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за 1 місяць.
Свої вимоги мотивував тим, що з 11 січня 2019 року працював в державному підприємстві «Дороги Сумщини» (далі - ДП «Дороги Сумщини», підприємство), з 31 травня 2019 року на посаді провідного інженера відділу якості технічного контролю та новітніх технологій ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху.
Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації – начальника обласної військової адміністрації від 04 жовтня 2023 року № 547 – ОД «Про ліквідацію державного підприємства «Дороги Сумщини» прийнято рішення про повну ліквідацію без правонаступництва даного підприємства та звільнення всіх його працівників.
Наказом відповідача від 06 жовтня 2023 року № 74 «Про припинення шляхом ліквідації державного підприємства «Дороги Сумщини» на відповідальну особу покладено обов`язок попередити в установленому законом порядку працівників підприємства про наступне вивільнення та звільнити їх у строк, визначений законодавством України на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.
Наказом державного підприємства «Дороги Сумщини» від 28 грудня 2023 року № 163-к позивач звільнений з посади провідного інженера відділу якості, технічного контролю та новітніх технологій, ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.
У квітні 2024 стало відомо, що відповідача не було ліквідовано як юридичну особу, а сам процес ліквідації було припинено, в зв`язку з чим звернувся про своє поновлення на роботі та отримав відмову. Припинення відповідача здійснювалося шляхом його реорганізації, а саме: перетворення в державну установу «Інфраструктура Сумщини», якій перейдуть права та обов`язки роботодавця.
Вказує, що перетворення відповідача не є підставою для звільнення з посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а тому оскаржуваний наказ є незаконним і підлягає скасуванню, а на підставі ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу - за період з 29 грудня 2023 року по день винесення судового рішення.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що звільнення працівників при ліквідації відбувається одномоментно, шляхом ліквідації штату, як наслідок, звільнення всіх працівників, так як вони не можуть перебувати поза штатом, що узгоджується із позицією висловленою у постанові Верховного Суду від 23 червня 2023 року у справі №753/11490/20. 
Наголошує на тому, що фактично відбулася реорганізація підприємства, а не його повна ліквідація, у зв`язку з чим, при звільненні за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (зміна в організації виробництва та праці), йому мали бути запропоновані всі наявні вакантні посади на підприємстві, чого виконано не було. 
Як на порушення норм процесуального права, позивач вказує на те, що судом першої інстанції були прийняті докази, які були надані відповідачем не у визначені нормами ЦПК України строки. 
Звертає увагу на те, що з наданого відповідачем протоколу №1 засідання комісії з припинення ДП «Дороги Сумщини» від 27 грудня 2023 року слідує, що на порядку денному стояло вирішення питання про звільнення працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Однак, незважаючи на те, що засідання комісії безпосередньо стосується його прав та інтересів, йому не було вручено цей протокол, про дату та місце проведення засідання комісії його не було повідомлено, про результати даної комісії його не було повідомлено. 
Зазначає про те, що, визнаючи неповажними причини пропуску строків звернення до суду з вимогами про скасування наказу про звільнення та поновлення його на роботі, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що про порушення свого права він дізнався лише в квітні 2025 року. Отримавши наказ про звільнення у зв`язку з ліквідацією ДП «Дороги Сумщини», він не вважав, що його права порушені, однак, у подальшому, з розмови з колегами, він довідався, що ліквідації підприємства фактично не відбулося. Зазначає, що про протокол відповідача №1 від 27 грудня 2023 року, що є предметом судового оскарження, він довідався лише під час перебування справи в провадженні суду. 
Наголошує на тому, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не перевірив чи дійсно мала місце ліквідація підприємства, чи вказана ліквідація була удаваною з метою звільнення працівників, та чи попереджав відповідач своїх працівників про те, що в день їх звільнення фактично ліквідації не відбулося, що строк ліквідації буде продовжено, чи що вказаної ліквідації взагалі не відбудеться як такої. 
ДУ «Інфраструктура Сумщини» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність оскаржуваного судового рішення, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги просить залишити без задоволення. При цьому зазначає, що звільнення позивача відбулося із дотриманням норм чинного трудового законодавства. Рішення про ліквідацію підприємства та про подальше скасування ліквідації, приймалося засновником, а не безпосередньо відповідачем. Вказує на те, що позивач, звертаючись до суду з позовом, не вказував на недотримання відповідачем процедури скорочення при його звільненні. Правові позиції Верховного Суду, на які посилається позивач у доводах апеляційної скарги, не підлягаю застосуванню, адже обставини судових справ не є подібними. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду першої інстанції не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 11 січня 2019 року перебував у трудових відносинах з ДП «Дороги Сумщини», з 31 травня 2019 року обіймав посаду провідного інженера відділу якості технічного контролю та новітніх технологій ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху, що підтверджується копією трудової книжки (т.1, а.с. 6-7, 119-120).
Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації-начальника обласної військової адміністрації від 04 жовтня 2023 року № 547-ОД «Про ліквідацію державного підприємства «Дороги Сумщини» припинено шляхом ліквідації державне підприємство «Дороги Сумщини»; установлено двомісячний строк для пред`явлення вимог кредиторів. Утворено комісію з припинення ДП «Дороги Сумщини», затверджено її персональний склад. Уповноважено голову ліквідаційної комісії вчиняти всі необхідні юридичні дії, пов`язані з ліквідацією підприємства, зокрема попередження у визначений законодавством строк підпорядкованих працівників про їх наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією підприємства. Установлено, що правонаступником майна Державного підприємства є Департамент розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації (пункт 8) (т.1, а.с. 71-72).
05 жовтня 2023 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості про прийняття рішення щодо припинення ДП «Дороги Сумщини» в результаті її ліквідації (т.1, а.с. 83).
26 вересня 2023 року розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації – начальника обласної військової адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 02 жовтня 2018 року № 579-ОД» викладено Статут ДП «Дороги Сумщини» у новій редакції (т.1, а.с. 141, 142-153). Згідно пункту 1 розділу І Статуту ДП «Дороги Сумщини» (далі – Статут) ДП «Дороги Сумщини» є юридичною особою публічного права, засноване на державній власності та входить до сфери управління Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації. Засновником підприємства є Сумська обласна державна адміністрація (пункт 2 розділу І Статуту).
Згідно пункту 1 розділу VIII Статуту припинення діяльності підприємства здійснюється шляхом його ліквідації або реорганізації (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) за рішенням Засновника із дотриманням вимог антимонопольного законодавства України, а у випадках, передбачених законом, – за рішенням суду. Ліквідація підприємства здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється Засновником. Склад ліквідаційної комісії затверджується Засновником. Порядок і термін проведення ліквідації, а також термін для заяви претензій кредиторів визначається законодавством (пункт 2 розділу VIII Статуту).
При реорганізації і ліквідації підприємства працівникам, які звільняються, гарантується забезпечення дотримання їх прав та інтересів відповідно до законодавства про працю (пункт 3 розділу VIII Статуту).
06 жовтня 2023 року головою комісії з припинення ДП «Дороги Сумщини» видано наказ № 74 «Про припинення шляхом ліквідації державного підприємства «Дороги Сумщини», яким на відповідальну особу покладено обов`язок: підготувати письмове попередження про наступне вивільнення згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України працівників ДП «Дороги Сумщини»; попередити в установленому законом порядку працівників підприємства про наступне вивільнення та звільнити їх у строк, визначений законодавством України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; забезпечити подання інформації про заплановане масове звільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці до Сумської філії Сумського обласного центру зайнятості в порядку та строки, передбачені Законом України «Про зайнятість населення»; звільнити працівників у строк визначений законодавством України (т.1. а.с. 5, 74-75, 121-122).
11 жовтня 2023 року головою комісії з припинення ДП «Дороги Сумщини» на адресу Сумської філії Сумського обласного центру зайнятості направлено звітність про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку з припиненням шляхом ліквідації ДП «Дороги Сумщини» та утворенням комісії з припинення ДП «Дороги Сумщини» (т.1, а.с. 30, 31).
Попередження голови комісії з припинення ДП «Дороги Сумщини» про майбутнє звільнення із займаної посади з 11 грудня 2023 року згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_1 отримав особисто 23 жовтня 2023 року (т.1, а.с. 25).
06 грудня 2023 року розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації – начальника обласної військової адміністрації № 697-ОД «Про внесення змін до розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації – начальника обласної військової адміністрації від 04 жовтня 2023 року № 547-ОД» установлено шестимісячний строк для пред`явлення вимоги кредиторів з моменту оприлюднення на порталі електронних сервісів Міністерства юстиції України повідомлення про прийняття рішення щодо припинення Державного підприємства шляхом ліквідації (т.1, а.с. 85-86, 123-124).
До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що приймав рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторам своїх вимог до 08 квітня 2024 року (т.1, а.с. 80). 
18 грудня 2023 року ДП «Дороги Сумщини» на адресу голови Сумської обласної державної адміністрації – начальника обласної військової адміністрації направлено листа щодо необхідності бронювання військовозобов`язаних із числа працівників ДП «Дороги Сумщини» разом зі списком військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, до якого включено і позивача ОСОБА_1 (т.1, а.с. 33-36, 37, 38-40).
З Протоколу № 1 засідання комісії з припинення державного підприємства «Дороги Сумщини» від 27 грудня 2023 року встановлено, що на порядку денному вирішувалося питання про звільнення працівників на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України. Прийнято рішення про звільнення ряду працівників, зокрема провідного інженера відділу якості, технічного контролю та новітніх технологій, ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху ОСОБА_1 у строк до 29 грудня 2023 року на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України та покладення виконання його обов`язків на заступника начальника відділу Антона Рідченка (т.1, а.с. 229-230). 
Доказів присутності та запрошення на це засідання позивача суду не надано. 
Наказом виконуючого обов`язки директора ДП «Дороги Сумщини» № 6 від 01 лютого 2023 року, з урахуванням змін, внесених 04 липня 2023 року наказом директора ДП «Дороги Сумщини» № 47 «Про внесення змін до наказу ДП «Дороги Сумщини» від 01 лютого 2023 року № 6», затверджено список працівників відділу якості, технічного контролю та новітніх технологій, ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху підприємства, які здійснюють контроль якості та прийомку виконаних робіт (наданих послуг) дорожніми організаціями з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування місцевого значення, яким Сумський район закріплено за провідним інженером ОСОБА_1 (т.1, а.с. 231-232).
15 січня 2024 року наказом голови комісії з припинення ДП «Дороги Сумщини» Ткаченка А. затверджено список працівників відділу якості, технічного контролю та новітніх технологій, ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху підприємства, які здійснюють контроль якості та прийомку виконаних робіт (наданих послуг) дорожніми організаціями з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування місцевого значення, яким Сумський район закріплено за заступником начальника відділу Рідченком А.В. (т.1, а.с. 235-236).
Наказом ДП «Дороги Сумщини» від 28 грудня 2023 року № 163-к «Про звільнення у зв`язку з ліквідацією підприємства» ОСОБА_1  звільнено з посади провідного інженера відділу якості технічного контролю та новітніх технологій ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху ДП «Дороги Сумщини» 28 грудня 2023 року, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (т.1, а.с. 5 на звороті, 125-126).
Середньоденний заробіток ОСОБА_1 за жовтень 2023 року, листопад 2023 року становив 1619 грн 24 коп. (т.1, а.с. 99).
Штатним розписом ДП «Дороги Сумщини» на 2023 рік, введеним в дію з 17 липня 2023 року передбачено 10 посад провідного інженера у відділі якості технічного контролю та новітніх технологій ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху (т.1, а.с. 68, 69-70).
Така ж кількість посад провідного інженера передбачена штатним розписом ДП «Дороги Сумщини» на 2024 рік, який введено в дію з 01 січня 2024 року наказом голови комісії з припинення ДП «Дороги Сумщини» від 31 січня 2024 року № 3 (т.1, а.с. 87, 88-89).
24 квітня 2024 року розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації – начальника обласної військової адміністрації від 24 квітня 2024 року № 198-ОД «Про припинення ліквідаційної процедури ДП «Дороги Сумщини» відмінено припинення шляхом ліквідації ДП «Дороги Сумщини», визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації – начальника обласної військової адміністрації від 04 жовтня 2023 року № 547 – ОД «Про ліквідацію ДП «Дороги Сумщини» та ліквідовано утворену комісію з припинення ДП «Дороги Сумщини» (т.1, а.с. 4, 90, 127).
Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації – начальника обласної військової адміністрації від 24 квітня 2024 року № 199-ОД «Про реорганізацію ДП «Дороги Сумщини» реорганізовано ДП «Дороги Сумщини» шляхом його перетворення у державну установу «Інфраструктура Сумщини». Утворено комісію з реорганізації ДП «Дороги Сумщини» шляхом його перетворення в державну установу «Інфраструктура Сумщини» та затверджено її персональний склад, головою комісії реорганізації призначено Ткаченка А.В. (т.1, а.с. 4 на звороті, 91-92, 128-129).
Наказом голови комісії з реорганізації ДП «Дороги Сумщини» «Про зміни в організації виробництва і праці та введення в дію штатного розпису ДП «Дороги Сумщини» на 2024 рік від 08 травня 2024 року № 21 скорочено чисельність штату провідних інженерів відділу якості технічного контролю та новітніх технологій ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху на 4 штатні одиниці та введено в дію з 09 травня 2024 року штатний розпис на 2024 рік, згідно якого чисельність штату провідних інженерів у вказаному відділі становить 6 штатних одиниць (т.1, а.с. 95-96, 97-98).
28 червня 2024 року зареєстровано державну установу «Інфраструктура Сумщини», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1, а.с. 180).
Державна установа «Інфраструктура Сумщини» є правонаступником Державного підприємства «Дороги Сумщини», мають один і той же ідентифікаційний код юридичної особи, що підтверджується Положенням про державну установу «Інфраструктура Сумщини», затвердженим 25 червня 2024 року розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації – начальника обласної військової адміністрації (т.1, а.с. 154, 155-169).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача проведено з дотриманням норм трудового законодавства, з огляду на те, що долученими до справи доказами встановлено, що засновником прийнято рішення про ліквідацію ДП «Дороги Сумщини» і у зв`язку з цим на момент звільнення позивача, у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці. Станом на 28 грудня 2023 року відповідачем додержано законодавство щодо вивільнення позивача, який 23 жовтня 2023 року попереджався за 2 місяці про наступне вивільнення. 
Також, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду, визначений у частині 2 статті 233 КЗпП України, ним не надано доказів на підтвердження поважності причини для його поновлення, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (ч. 1 та 6 ст. 43 Конституції України).
Заробітна плата є основним засобом існування, є необхідною для задоволення основних потреб людини в їжі, житлі, одязі, лікуванні тощо.
Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Статтею 4 Конвенції МОП N 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року передбачено, що трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.
Якщо суд встановлює необґрунтованість звільнення, і якщо вони   відповідно  до національних законодавства й практики не мають повноважень або не вважають за практично можливе відмінити рішення про звільнення та/або дати розпорядження чи запропонувати поновити працівника на колишній роботі, вони наділяються повноваженнями давати розпорядження про виплату відповідної компенсації чи іншої такої допомоги, яку можна вважати за доцільну (стаття 10 Конвенції).
Конвенцією МОП № 111 про дискримінацію в галузі праці та занять 1958 року встановлено, що будь-яке розрізнення, недопущення або перевагу стосовно певної роботи, що ґрунтується на її особливих вимогах, дискримінацією не вважають (пункт 2 статті 1).
Невід`ємним елементом реалізації конституційного права на працю є забезпечення державою належних гарантій від незаконного звільнення; звільнення можна вважати таким, що відповідає припису частини шостої  статті 43 Конституції України, якщо воно здійснено на підставі закону, норми якого відповідають вимогам верховенства права, потреба звільнення спрямована на досягнення правомірної (легітимної) мети, а застосовані при звільненні особи заходи є домірними (пропорційними); зміст конституційної гарантії захисту від незаконного звільнення полягає також у тому, що при законодавчому регулюванні цих відносин мають бути дотримані вимоги Конституції України щодо створення державою умов для повного здійснення громадянами права на працю у випадках, коли звільнення працівника відбувається всупереч його бажанню (абзаци другий, третій пункту 3, абзац другий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України   від 21 липня 2021 року № 4-р(ІІ)/2021).
У Рішенні від 04 вересня 2019 року № 6-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України підкреслював, що порушення рівності працівників у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватися з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів.
Пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (ч. 1 ст. 104 ЦК України).
Рішення про припинення юридичної особи підлягає виконанню у порядку, передбаченому статтею 105 ЦК України.
Право визначати чисельність і штат працівників належить власнику або уповноваженому ним органу (висновки Верховного Суду у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18, від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17, від 27 травня 2021 року в справі № 201/6689/19).
Разом з тим, суд вирішуючи відповідні трудові спори, з дотриманням принципів диспозитивності цивільного судочинства і змагальності сторін, перевіряє наявність законних підстав для звільнення, дотримання порядку (процедури) звільнення, зокрема і відсутність дискримінації при звільненні.
Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце ліквідація або реорганізація, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці.
Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України).
Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. За змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.
Встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1  ст. 40 КЗпП України, а саме у зв`язку з ліквідацією ДП «Дороги Сумщини», рішення про проведення якої було прийнято розпорядженням голови Сумської обласної військової адміністрації від 04 жовтня 2023 року № 547-ОД.
Саме розпорядження голови Сумської обласної військової адміністрації  від 04 жовтня 2023 року № 547-ОД визначено підставою для звільнення позивача у наказі Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації №145-К від 11 грудня 2023 року.
Водночас, у подальшому іншими розпорядженнями голови Сумської обласної військової адміністрації від 24 квітня 2024 року № 198-ОД та № 199-ОД припинено процедуру ліквідації ДП «Дороги Сумщини» з втратою чинності розпорядженням від 04 жовтня 2023 року № 547-ОД, вирішено реорганізувати  ДП «Дороги Сумщини» шляхом його перетворення в ДУ «Інфраструктура Сумщини». Метою реорганізації вказано належне функціонування систем життєдіяльності населення, задоволення потреб територіальних громад та забезпечення розвитку інфраструктури Сумської області.
Верховний Суд підкреслював, що висновок про те, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (органу місцевого самоврядування) з працевлаштування працівників ліквідованої установи (постанови Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №591/3104/16, від 29 вересня 2021 року у справі № 302/207/20, від 25 січня  2023 року у справі № 357/13937/19).
Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою (стаття 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).
Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами (ч. 2 ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).
З огляду на те, що розпорядження голови Сумської обласної військової адміністрації від 04 жовтня 2023 року про ліквідацію державного підприємства, яке стало підставою для звільнення позивача 28 грудня 2023 року, визнано  24 квітня 2024 року таким, що втратило чинність, процедура ліквідації підприємства припинена, ДП «Дороги Сумщини» не було ліквідовано, а відбулася його реорганізація в ДУ «Інфраструктура Сумщини», водночас ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України саме у зв`язку з ліквідацією ДП «Дороги Сумщини», тому підстава для звільнення позивача з роботи   28 грудня 2023 року не існує (втратила чинність).
Суд першої інстанції визнаючи, що звільнення позивача проведено з дотриманням норм трудового законодавства, не врахував того, що ДП «Дороги Сумщини» ліквідоване не було, а за рішенням його засновника було реорганізоване у ДУ «Інфраструктура Сумщини», яке є правонаступником прав та обов`язків ДП «Дороги Сумщини».
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Встановивши, що були відсутні правові підстави для звільнення позивача у зв`язку з ліквідацією підприємства, яка фактичне не відбулася, колегія суддів дійшла до висновку, про наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного інженера відділу якості, технічного контролю та новітніх технологій, ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху ДП «Дороги Сумщини» на посаді провідного інженера відділу якості, технічного контролю та новітніх технологій, ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху ДП «Дороги Сумщини». Також ОСОБА_1 має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про оплату праці», п. 2, 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці та для нарахування матеріальної (грошової) допомоги, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Згідно з п 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до наданої ДП «Дороги Сумщини» довідки, розмір середньоденної заробітної плати позивача становив 1619 грн 24 коп. (т.1, а.с. 99). 
Усупереч доводам позивача, для нарахування виплат за час вимушеного прогулу не враховуються допомоги у зв`язку з непрацездатністю, а тому розрахунок середньоденної заробітної плати позивача, з урахуванням сум виплачених за останніх два місяці роботи, ДП «Дороги Сумщини» проведено у відповідності до вимоги Порядку. 
Отже, за час вимушеного прогулу позивача з 29 грудня 2023 року до 25 вересня 2025 року, позивачу підлягає стягненню середній заробіток в сумі 736 754 грн 20 коп. (455 робочий день * 1619,24 грн), з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив поновити йому строк звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, як на поважність причин їх пропуску вказував на те, що про порушення свого права він дізнався лише після видачі 24 квітня 2024 року розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації – начальника обласної військової адміністрації №198-ОД «Про припинення ліквідаційної процедури державного підприємства «Дороги Сумщини».
Згідно зі ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк.
У трудових спорах має застосовуватися добросовісність обох сторін  (див.: постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року у cправі № 910/17459/20), а суд застосовує правові норми, у тому числі норми трудового права, з урахуванням принципу розумності та справедливості (див.: пункт 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі  № 201/13239/15-ц (провадження № 14-75цс22)), і судовий розгляд має бути справедливим (пункт 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 170/129/21, провадження № 14-97цс22), а також результат тлумачення норм має бути розумним (див.: пункти 42-44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження  № 14-182цс21), пункт 7.33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20, (провадження № 12-33гс22)).
У постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 758/9773/15-ц, від 14 липня 2021 року у справі № 761/28934/18 вказано, що «строки звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано нормами КЗпП України. Зазначені строки звернення до суду застосовуються виключно щодо спорів, які за своєю юридичною природою належать до трудового права. Так, частина перша статті 233 КЗпП України підтверджує визнання тримісячного строку як загального строку для звернення за захистом суб`єктивних трудових прав працівників. Разом з тим виняток ця стаття встановлює для спорів про звільнення. Спір про звільнення - це спір за заявою про поновлення на роботі. Для звернення з позовами про поновлення на роботі встановлено місячний строк. Повторюючи загальне правило про те, що строк для звернення обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, стаття 233 КЗпП України конкретизує це правило стосовно звільнення працівника. В цьому разі строк обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки із записом про звільнення. Встановлені статтею 233 КЗпП України строки не перериваються і не зупиняються та застосовуються незалежно від заяви сторін. Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Разом з тим, якщо строк звернення до суду, установлений статтею 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку».
Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2024 року у справі № 593/1164/21, провадження № 61-12850св23.
Згідно зі статтею 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.
У статті 234 КЗпП України не наведено переліку поважних причин для поновлення строку звернення з заявою про вирішення спору, оскільки їх поважність має визначатися в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, є ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.
Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин.
Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2023 року у справі № 947/16805/20 (провадження № 61-11817св23) вказував, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення.
Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 607/10843/22 (провадження № 61-14209св23).
Колегія суддів звертає увагу і на те, що у трудових правовідносинах як працівник, так і роботодавець мають діяти добросовісно, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у cправі № 910/17459/20.
У справі, яка переглядається установлено, що ОСОБА_1 отримав 28 грудня 2023 року наказ про його звільнення від 28 грудня 2023 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства 28 грудня 2023 року.
Разом з тим, на момент звільнення, у позивача були відсутні правові підстави вважати незаконним його звільнення, так як підприємство ліквідовувалося. Лише після видачі 24 квітня 2024 року розпорядження, яким припинено ліквідаційну процедуру роботодавця, його право на працю об`єктивно було порушено. Після чого, 01 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення його на роботі. 
Таким чином, беручи до уваги те, що про порушення свого права позивач довідався лише після видачі розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації – начальника обласної військової адміністрації від 24 квітня 2024 року №198-ОД «Про припинення ліквідаційної процедури державного підприємства «Дороги Сумщини», колегія суддів дійшла до висновку, що строк звернення позивачем до суду з даним судоми позовом пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню. 
За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. 
За змістом ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави належить стягнути 8578 грн 74 коп. (1211,20 грн ( за немайнову вимогу) + 736 754, 20 грн*1% (майнова вимога)) за розгляд справи в суді першої інстанції та 12868 грн 11 коп. судового збору за апеляційний перегляд рішення суду. 
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Дороги Сумщини» від 28 грудня 2023 року №163-к «Про звільнення ОСОБА_3 у зв`язку з ліквідацією підприємства».
Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного інженера відділу якості, технічного контролю та новітніх технологій, ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху Державного підприємства «Дороги Сумщини» з 29 грудня 2023 року. 
Стягнути з Державної установи «Інфраструктура Сумщини» на користь ОСОБА_1 736 754 гривні 20 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 грудня 2023 року до 25 вересня 2025 року, з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.
Стягнути з Державної установи «Інфраструктура Сумщини» на користь держави 8578 гривень 74 копійки судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. 
Стягнути з Державної установи «Інфраструктура Сумщини» на користь держави 12868 гривень 11 копійок судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 26 вересня 2025 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   В. Ю. Рунов