справа № 991/7896/25
провадження №11-сс/991/569/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м.Київ

       Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 серпня 2025 року про повернення скарги,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного рішення і встановлені судом обставини.
01 серпня 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомостей, викладених у заяві про кримінальне правопорушення від 22 липня 2025 року.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 серпня 2025 року скаргу повернуто особі, яка її подала, оскільки скарга не підлягає розгляду в цьому суді у зв`язку з її непідсудністю Вищому антикорупційному суду.

Вимоги апеляційної скарги і доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді,  ОСОБА_5  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді від 04 серпня 2025 року та призначити новий розгляд його скарги у Вищому антикорупційному суді по суті.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у поданій ОСОБА_5 заяві від 22 липня 2025 року йдеться, зокрема про злочини, передбачені ст.364, 368 КК, які згідно з приміткою до ст.45 КК та ч.1 ст.33-1 КПК віднесені до корупційних правопорушень та підсудні Вищому антикорупційному суду. Тому твердження слідчого судді про відсутність компетенції Вищому антикорупційному суду є необґрунтованим.
Таким чином, жодною уповноваженою особою НАБУ не перевірено у передбачений законом спосіб факти викладені у цій заяві, а слідчий суддя фактично вдався до власних міркувань щодо непідсудності скарги, які нічим не вмотивовані.
Тобто слідчий суддя формально діяв в межах КПК, але по суті створюється ситуація «замкненого кола», коли особу/заявника фактично позбавляють розгляду скарги по суті.
Також у апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 04 серпня 2025 року, повний текст якої особа, яка подала апеляційну скаргу, отримала на електронну пошту лише 19 серпня 2025 року.

Позиції учасників судового провадження.
ОСОБА_5  в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити у повному обсязі з зазначених у ній підстав.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив.
Ураховуючи зазначене і те, що КПК не передбачає вимог щодо обов`язкової участі сторін у судовому розгляді апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, зокрема щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, так само як і рішення слідчого судді про повернення відповідних скарг, приймаючи до уваги значно скорочені у порівнянні із загальним порядком строки апеляційного перегляду таких ухвал (ч.2 ст.422 КПК), враховуючи позицію особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів на підставі ч.4 ст.405 КПК вважала за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності прокурора.

Мотиви суду.
Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи знайде підстави для його поновлення (ч.1 ст.117, п.4 ч.3 ст.399 КПК).
Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати апеляційну скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
У випадку необізнаності заінтересованих осіб із мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №461/1434/18, провадження №51-6470кмо18).
Суд, перевіривши доводи клопотання, дійшов висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318-380 КПК, з урахуванням положень цієї глави (ч.1 ст.306 КПК).
Вимогами ст.304 КПК передбачено, що слідчому судді серед іншого належить встановити чи підлягає скарга розгляду у цьому суді.
За ч.1 ст.33-1 КПК Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці ст.45 КК, ст.206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п.1-3 ч.5 ст.216 КПК.
У примітці до ст.45 КК зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст.191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст.210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу. Кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст.366-2, 366-3 цього Кодексу.
Надаючи оцінку зазначеним в апеляційній скарзі доводам, колегією суддів встановлено наступне.
З поданої слідчому судді скарги вбачається, що 22 липня 2025 року ОСОБА_5  звернувся до НАБУ із заявою про вчинення працівником СБУ  ОСОБА_6  кримінальних правопорушень, передбачених ст.364, 365, 366, 367, 372, 368 КК, який 04 травня 2018 року під час особистого спілкування пропонував ОСОБА_5 вирішити проблеми за надання винагороди 20 тис. доларів США. 29 липня 2025 року від НАБУ надійшла відповідь №532-294/22499 від 29 липня 2025 року про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаною заявою.
У той же час, слідчий суддя за результатами перевірки скарги на прийнятність дійшов висновку щодо непідсудності скарги Вищому антикорупційному суду, оскільки з урахуванням положень п.1-3 ч.5 ст.216 КПК вона не відповідає критеріям, визначеним у статті 33-1 КПК, а тому розгляд поданої скарги та прийняття рішення за результатами її розгляду не належить до компетенції Вищого антикорупційного суду.
Зазначені обставини покладені слідчим суддею в обґрунтування визнання поданої ОСОБА_5 скарги такою, що не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді та, як наслідок, прийняття рішення про її повернення на підставі п.2 ч.2 ст.304 КПК.
При перегляді оскаржуваної ухвали слідчого судді колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, дослідивши надані матеріали провадження, погоджується з мотивами та висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі щодо непідсудності скарги ОСОБА_5 Вищому антикорупційному суду.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з цим, ані в поданій апеляційній скарзі, ні під час її розгляду ОСОБА_5 не посилався на помилковість висновків слідчого суді щодо непідсудності поданої скарги та не наводив відповідні обґрунтування.
Зокрема, не наведено жодного доводу щодо відповідності посади, яку займав ОСОБА_6 на момент вчинення ним ймовірно протиправних дій (на які вказував ОСОБА_5 ) посаді, передбаченій абз.8 п.1 ч.5 ст.216 КПК. Так само розмір предмета кримінального правопорушення, про який зазначав ОСОБА_5 (20 тис. доларів США) не відповідає мінімальному розміру, визначеному п.2 ч.5 ст.216 КПК.
Таким чином вбачається відсутність умов, передбачених ст.33-1 КПК щодо умов, визначених ч.5 ст.216 КПК, у зв`язку з чим скарга на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ не відповідає процесуальним вимогам щодо її підсудності Вищому антикорупційному суду, а тому не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, про що правомірно зазначено та належним чином обґрунтовано слідчим суддею в оскаржуваному рішенні.
Посилання ОСОБА_5 на ігнорування слідчим суддею положень ст.214 КПК щодо обов`язковості внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, колегією суддів визнаються безпідставними, оскільки не ґрунтуються на положеннях КПК, визначаючих підсудність, та не спростовують вищевказаних висновків щодо непідсудності поданої скарги Вищому антикорупційному суду.
Суд не вбачає в постановленні оскаржуваної ухвали слідчого судді порушень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що виявляється в обмеженні права заявника на доступ до суду, оскільки структурним елементом права на справедливий суд, є право на «суд, встановлений законом», тобто «належний» або компетентний суд. Положення практики Європейського суду з прав людини стосовно тлумачення цього елементу «права на справедливий суд» отримали розвиток у статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якою ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги процесуального законодавства, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення. 
При цьому суд зауважує, що повернення скарги слідчим суддею відповідно до положень ч.7 ст.304 КПК не позбавляє особу права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі наведеного, керуючись ст.303, 304, 407, 422 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 серпня 2025 року.
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 серпня 2025 року залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________                                ___________                                ____________
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                                 ОСОБА_3