УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/14387/25 Головуючий у 1-й інст. Ведмідь Н. В. 
Категорія 55 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,
за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №295/14387/25 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів, відшкодування моральної шкоди,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 14 жовтня 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Ведмідь Н.В. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради. Просить: прийняти до розгляду позовну заяву про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів; при розгляді питання про відкриття провадження врахувати, що позовну заяву вона подала до суду, керуючись своїми цивільними правами, які гарантуються ст.55 Конституції України, частиною першою ст.20 ЦК України та п.5 частини першої ст.3 ЦК України; при розгляді питання про відкриття врахувати, що правовідносини, які виникли між сторонами, так як Департамент містобудування та земельних відносин вчинив 20 випадків порушення законодавства, мають ознаки протиправних дій, оскільки проєкт рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено», в якому їй ( ОСОБА_1 ) в пункті 39 складений з порушенням законодавства та внесення проєкту рішення про відмову у пункт 39 підстави відмови – завідомо неправдивих висновків, якими порушенні її цивільні права та інтереси, які мають приватно-правовий характер; врахувати, що позовні вимоги є похідними від вимог у приватно-правовому спорі, а згідно з частиною третьою ст.19 КАС України такі вимоги не розглядаються адміністративним судом; прийняти зміст позовної вимоги вчинення Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради 20 випадків порушень законодавства – визнати незаконними рішення, дії; прийняти зміст обґрунтування позовної вимоги – це вчинення 20 випадків порушення законодавства, які мають ознаки протиправних дій та призвели до вчинення незаконних рішень, дій, до порушення її ( ОСОБА_1 ) цивільних прав та інтересів незаконною відмовою мати не заборонені законом цивільні права та внесення до проєкту рішення про відмову у п.39 завідомо неправдивих висновків; прийняти зміст обґрунтування позовної вимоги - 20 випадків порушення законодавства, які мають ознаки протиправних дій, які призвели до вчинення незаконних рішень, дій до порушення її ( ОСОБА_1 ) цивільних прав та інтересів незаконною відмовою мати не заборонені законом цивільні права із зазначенням суті вчинених випадків порушення законодавства; прийняти пояснення стосовно розміру моральної шкоди та відшкодувати моральну шкоду за вчинення 20 випадків незаконних рішень, дій чи бездіяльності в сумі 200 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради вчинив 20 випадків порушення законодавства, які мають ознаки протиправних дій, які призвели до вчинення незаконних рішень, дій, до порушення її ( ОСОБА_1 ) цивільних прав та інтересів, незаконною відмовою мати не заборонені законом цивільні права із зазначенням суті вчинених випадків порушень, а саме: незаконне порушення строку розгляду заяви від 10 лютого 2022 року, встановленого частиною сьомою ст.118 ЗК України, так як заява розглянута на 20 сесії 14 липня 2022 року №541 через 150 днів; незаконна відмова надати їй ( ОСОБА_1 ) проміжний висновок Департамент містобудування та земельних відносин, вимога зазначена в заяві від 10 лютого 2022 року; незаконний виклад в листі від 20 вересня 2022 року №25/Д-136із висновків, які суперечать між собою; незаконна відмова скласти висновок спеціалістів щодо попереднього розгляду заяви від 10 лютого 2022 року – погодження місця розташування земельної ділянки; незаконна відмова врахувати документи долучені до заяви від 10 лютого 2022 року при складенні проєкту рішення про відмову; незаконне складання проєкту рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовили» без наявності висновку спеціалістів стосовно погодження місця розташування земельної ділянки, з врахуванням документів долучених до заяви від 10 лютого 2022 року; незаконне складання проєкту рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено» в якому ОСОБА_1 у пункті 39, оскільки проєкт складений з істотним порушенням законодавства; незаконне підписання згідно з регламентом проєкту рішення про відмову, на звороті, який має 5 порушень законодавства, суть яких зазначена у випадку 7 посадовими особами виконавчого комітету; незаконна відмова при складанні додатку «Списки…яким відмовлено», в якому їй ( ОСОБА_1 ) у пункті 39 врахувати, що на даній території рішенням 15 сесії від 21 червня 2012 року №400 надано дозвіл на складання проєкту землеустрою на НОМЕР_1 гаражів площею 1,20 га по АДРЕСА_1 це суміжна земельна ділянка; незаконна відмова при складанні додатку «Списки…яким відмовлено», в якому їй ( ОСОБА_1 ) у пункті 39 врахувати, що на даній території рішенням сесії міської ради від 28 травня 2003 року №193 передана у приватну власність земельна ділянка, суміжна, по АДРЕСА_2 під житлове будівництво; незаконна відмова при складанні додатку «Списки…яким відмовлено», в якому ОСОБА_1 у пункті 39 врахувати, що на даній території рішенням сесії міської ради від 28 травня 2003 року №193 передана у приватну власність земельна ділянка, суміжна, площею 0,0903 га по АДРЕСА_2 під садівництво; незаконне зазначення у додатку «Списки…яким відмовлено», в якому їй ( ОСОБА_1 ) у пункті 39 висновку про підстави відмови, що земельна ділянка розташована в зоні мішаної багатоповерхової забудови та громадської забудови (Ж-4), оскільки територія (Ж-4) схеми зонування територій не відповідає території на генеральному плані, затвердженому 30 листопада 2016 року №454; незаконне застосування підставою відмови схему зонування (Ж-4), оскільки (Ж-4) згідно з фрагментом плану зонування – це територія всього мікрорайону «Хмільники»; незаконне застосування підставою відмови висновку, що земельна ділянка розташована в зоні мішаної багатоповерхової забудови (Ж-4), так як земельна ділянка по АДРЕСА_3 , згідно з затвердженим генеральним планом – це територія садибної житлової забудови; незаконне застосування підставою відмови висновок, що земельна ділянка розташована в зоні мішаної багатоповерхової забудови (Ж-4), так як такий висновок взагалі не відповідає фактичній забудові території; незаконне застосування підставою відмови висновок, що «призначена для розташування багатоквартирних житлових будинків поверховістю від п`яти до дев`яти поверхів, супутніх об`єктів», так як такий висновок не відповідає фактичній забудові, території з одноповерховими забудовами згідно з наданими дозволами; незаконне подання проєкту рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено», в якому ОСОБА_1 у пункті 39 на оприлюднення згідно з регламентом від 21 квітня 2022 року, тобто через 70 днів; незаконне внесення висновку, що земельна ділянка розташована в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту, так як згідно з листом від 12 грудня 2022 року №25/Д-211із2065 таке рішення не приймалося; незаконна відмова подати проєкт рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено», згідно з регламентом, на розгляд погоджувальної ради, в якому не має пункту розгляду проєкту рішення про відмову; незаконне винесення на розгляд 20 сесії 14 липня 2022 року проєкту рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлена», в якому ОСОБА_1 у пункті 39, який оформлено та складено з наявністю 19 випадків порушення законодавства, які мають ознаки протиправних дій суть яких зазначена у викладених вище випадках. Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями – емоціями людини, зміст яких є біль, муки, розчарування, відчуття несправедливості та інші негативні переживання. Вона позбавлена можливостей у реалізації звичок та побажань, що сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми. Порушення її конституційних прав під час розгляду її звернення призвело до погіршення її життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації її життя.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 14 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про судовий захист цивільних прав та інтересів, відшкодування моральної шкоди. Одночасно роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства. 

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу, яка перешкоджає їй ( ОСОБА_1 ) здійснити судовий захист порушених цивільних прав та інтересів, скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд незаконно відмовив у доступі до правосуддя, мати не заборонені законом цивільні права. Розглядаючи питання про відкриття провадження за її позовною заявою, суд вчинив недодержання вимог закону: незаконна відмова зазначити суть позовної вимоги, яка зазначена у вимозі 1 позовної заяви; незаконна відмова зазначити в ухвалі суть позовної вимоги, яка зазначена у вимозі 5 позовної заяви; незаконна відмова зазначити в ухвалі обґрунтування позовної вимоги, яка зазначена у вимозі 6; незаконний виклад висновків в ухвалі, так як суддя Ведмідь Н.В. неповно з`ясувала обставини справи, оскільки в ухвалі незаконно відмовила зазначити, розглянути та врахувати вимоги позовної заяви; незаконна відмова в описовій частині ухвали зазначити, розглянути та врахувати вимогу, клопотання, що позовну заяву про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів подано до суду, керуючись своїми цивільними правами, які гарантуються ст.55 Конституції України, частиною першою ст.4 ЦПК України, частиною першою ст.20 ЦК України та п.5 частини першої ст.3 ЦК України; незаконна відмова при розгляді питання про відкриття провадження розглянути та врахувати суть 20 випадків порушення законодавства; незаконна відмова розглянути та врахувати вимоги 3 та висновок зазначений у вимозі 3; суддя Ведмідь Н.В. вчинила істотне порушення норм процесуального права, незаконно відмовила розглядати та врахувати вимоги позовної заяви, невідповідність обставин, зазначених в ухвалі, невідповідності вимогам закону; незаконний виклад в ухвалі тлумачення 17 висновків Законів України, в тому числі КАС України, зокрема висновків, як у науково-практичному коментарі; незаконна відмова при розгляді питання про відкриття провадження застосувати Закони України, які згідно з чинним законодавством підлягають застосуванню; суддя Вемідь Н.В. незаконно відмовила, порушуючи норми процесуального права мати не заборонені законом цивільні права, розглянути та врахувати вимогу 3; суддя неповно з`ясувала обставини позовної заяви, що має значення для судового захисту порушених цивільних прав та інтересів; суддя незаконно змінила суть позовної заяви, оскільки не забажала врахувати, що жодним Законом України суб`єкту владних повноважень не надано повноважень під час виконання владних управлінських функцій вчиняти 20 випадків порушення законодавства, які мають ознаки протиправних дій; невідповідність висновку, викладеного в ухвалі, обставинам позовної заяви, так як суддя незаконно змінила суть позовної заяви, вчинивши протиправну дію; суддя незаконно визнала встановленими обставини, так як в ухвалі не зазначило жодної законної підстави для викладу висновку «не є приватно правовими», зате незаконно відмовила розглянути та врахувати вимогу 3; суддя не зазначила жодної законної підстави для викладу висновку «виник публічно-правовий спір», оскільки 20 випадків вчинення протиправних дій, якими порушено її ( ОСОБА_1 ) цивільні права та інтереси не є «публічно-правовими», а чітко є приватно-правний спір; незаконна відмова врахувати вимоги позовної заяви, зазначені у вимозі 3, що позовні вимоги є похідними від вимог у приватно-правовому спорі; недоведеність обставин справи, які суддя Ведмідь Н.В. в ухвалі визнала встановленими, так як в ухвалі не зазначила жодної законної підстави для застосування ст.186 ЦПК України, оскільки незаконно відмовила розглянути та урахувати вимоги позовної заяви; незаконна відмова розглянути та врахувати вимоги позовної заяви, в тому числі вимогу 3, із висновком, що позовні вимоги є похідними від вимог у приватно-правовому спорі, а згідно з частиною третьою ст.19 ЦПК України такі вимоги не розглядаються адміністративним судом; незаконний виклад висновку про відмову у відкритті провадження, так як суддя вчинила істотні порушення норм процесуального права, що вказує на вчинення нею недійсного правочину, яким незаконно відмовила надати правову оцінку, що вказані 20 випадків мають ознаки протиправних дій.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Судова повістка про виклик у судове засідання на 20 листопада 2025 року вручена позивачу ОСОБА_1 12 листопада 2025 року, а відповідачу Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради – 11 листопада 2025 року. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша ст.19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. За таких обставин, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Законодавець у частині першій ст.16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною другою ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

За змістом частини першої ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.1 частини першої ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п.1 частини першої ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 порушення її конституційних прав обґрунтовує тим, що Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради вчинив 20 випадків порушення законодавства при розгляді її заяви від 10 лютого 2022 року, які мають ознаки протиправних дій та призвело до вчинення незаконних рішень, дій, до порушення її ( ОСОБА_1 ) цивільних прав та інтересів, незаконною відмовою мати не заборонені законом цивільні права, чим завдав останній моральної шкоди.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Із наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У пункті 7 частини першої ст.4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини п`ятої ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Ураховуючи викладене вище, при вирішенні судом позову в цій справі, насамперед підлягає дослідженню правомірність дій відповідача під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 10 лютого 2022 року. Вказані обставини не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб, оскільки ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку не набула. 

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що спір у цій справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду є правильним, оскільки стосується спору фізичної особи з органом місцевого самоврядування, предметом якого є перевірка законності дій та бездіяльності цього органу, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. 

Відшкодування моральної шкоди залежить від вирішення публічно-правового спору, а тому також підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої ст.21 КАС України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 частини першої ст.186 ЦПК України.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на помилковому тлумаченні норм права та з огляду на викладене вище додаткового правового обґрунтування не потребує. 

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвала відповідає вимогам чинного законодавства та залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: