ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року	Львів	Справа № 380/17192/24 пров. № А/857/1202/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді:                                       Гуляка В.В. 
суддів:                                                            Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
за участі секретаря судового засідання:     Вовка А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області, 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року (суддя – Брильовський Р.М., час ухвалення – 09:43 год., місце ухвалення – м. Львів, дата складання повного тексту – 17.12.2024), 
в адміністративній справі №380/17192/24 за позовом Приватного підприємства "Соновл" до Головного управління ДПС у Львівській області, 
про скасування податкових повідомлень-рішень,  

                                                               встановив:

У серпні 2024 року позивач ПП "Соновл" звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 01.05.2024: - №19973/13-01-07-04, - №19974/13-01-07-04, - №19975/13-01-07-04. 
Відповідач позовних вимог не визнав, подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 року - позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 01.05.2024: №19973/13-01-07-04, №19974/13-01-07-04, №19975/13-01-07-04. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на користь ПП “Соновл” 11708,13 грн сплаченого судового збору. 
З рішенням суду першої інстанції від 16.12.2024 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а відтак рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що контролюючим органом за результатами перевірки встановлено нереальність операцій ПП „Соновл" за договорим поставки сільськогосподарської сировини із ТзОВ „Карен Торггруп" від 31.05.2021 №31/05/21. Так, в ході аналізу наявної інформації, встановлено відсутність можливостей ТзОВ ,,Карен Торггруп" здійснювати вирощування с/г продукції протягом 2020 року та як наслідок її подальшої поставки. Згідно з проведеним аналізом даних ІАС „Податковий блок" та даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що реалізовані ТМЦ для ПП ,,Соновл" в липні 2021 року придбано ТзОВ ,,Карен Торггруп" в ТзОВ ,,Райнел Систем" (44101801), а в вересні 2021 року в ТзОВ „Торговий дім Клемпостав" (43958484). Проведеним аналізом інформаційних баз даних по ланцюгу постачання товару (соя) встановлено, що даний товар було придбано ТзОВ ,,Райнел Систем", ТзОВ „Торговий дім Клемпостав" у контрагентів, у яких відсутнє придбання даних товарів по ланцюгу постачання. Вказує апелянт, що перевіркою не встановлено придбання ПП ,,Соновл" у ТзОВ „Карен Торггруп" за перевіряємий період ТМЦ, а лише оформлення господарських операцій первинними документами. Обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення таких операцій всіма необхідними документами первинного бухгалтерського обліку. З врахування наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо протиправності оскарженого ППР від 01.05.2024 року. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 16.12.2024 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, і в її задоволенні слід відмовити, так як рішення суду є законним і обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу відхилити, залишивши без змін оскаржене рішення суду. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Суд встановив такі фактичні обставини справи. 
В період з 21.03.2024 по 27.03.2024 відповідач Головне управління ДПС у Львівській області провело документальну позапланову виїзну перевірку позивача ПП “СОНОВЛ”, за результатами якої складено акт від 03.04.2024 №14050/13-01-07-04 з питань проведення взаємовідносин з питань проведення взаємовідносин з ФГ „Романів" (39789969) за період травень 2021 року, ТзОВ „Карен Торггруп" (43271251) за період липень, вересень 2021 року, та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства (а.с. 32 т.1). 
За результатами перевірки податковий орган встановив порушення: 1) п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134; п.135.1 ст.135; п.137.1 ст.137 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток всього у сумі 400 613 грн, в тому числі за 2021 рік - в сумі 400 613 грн; 2) п.198.1, п.198.3 ст.198; п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством: - занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до Державного бюджету України, всього у сумі 273 363 грн, в тому числі за липень 2021 року - у сумі 236 540 грн, за вересень 2021 року - у сумі 36 823 грн; - завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р.19) за вересень 2021 року в сумі 38225 гривень. 
На підставі акта від 03.04.2024 №14050/13-01-07-04 Головне управління ДПС у Львівській області прийняло податкові повідомлення-рішення: 
- від 01.05.2024 №19973/13-01-07-04 про зменшення розміру відємного значення суми ПДВ за вересень 2021 на суму 38225 грн; 
- від 01.05.2024 №19974/13-01-07-04 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 341703,75 грн. (з яких за податковим зобов`язанням - 273 363,00 грн., за штрафними санкціями - 68340,75 грн.); 
- від 01.05.2024 №19975/13-01-07-04 про збільшення суми грошового зобовязання податку на прибуток приватних підприємств на суму 400613 грн. (а.с. 26-31 т.1). 
Вважаючи вказані ППР від 01.05.2024 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом. 

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 16.12.2024 в межах доводів і вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з врахуванням наступного. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. 
Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі ПК України). 
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України). 
Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років). Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.  Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності. Для платників податку, визначених підпунктом 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу, не є об`єктом оподаткування прибуток із джерелом походження за межами України. 
Статтею 135 Податкового кодексу України встановлено, що є базою оподаткування та як вона визначається. 
Пунктом 137.1 статті 137 Податкового кодексу України визначено, що податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу. 
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. 
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою  пунктом 193.1  статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України). 
Згідно з положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних  податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені  митними деклараціями  (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими  пунктом 201.11  статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. 
Таким чином, з аналізу вказаних положень податкового законодавства вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. 
Згідно з положеннями статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Встановлюючи правило щодо обов`язкового документального підтвердження сум податкового кредиту, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце. Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, так само характеризує і податковий облік. 
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України щодо достовірності доказів. 
Отже, наявність у платника податків первинних документів в підтвердження задекларованих сум податкового кредиту, є підставною для одержання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом. 
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які в сукупності з встановленими обставинами мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку. 
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що при вирішенні податкових спорів суд враховує презумпцію добросовісності платника податків за якою передбачається економічна виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника. Згідно доктрини реальності господарської операції, яка застосовується у судовій практиці Верховного Суду, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів. Нормами Податкового кодексу України презюмується вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції. 
У розглядуваній справі суд встановив, що однією з підстав для невизнання контролюючим органом формування позивачем податкового кредиту за господарськими операціями з контрагентом ТзОВ „Карен Торггруп" слугував висновок відповідача про відсутність реальності таких операцій, зокрема, з огляду на не підтвердження таких належно оформленими документами, відсутність інформації про кількість працівників контрагентів, наявності податкової інформації у відповідача щодо неможливості здійснення/надання контрагентом позивача (та контрагентами за ланцюгом постачання товарів/послуг) обумовлених укладеними договорами. 
У розглядуваних правовідносинах суд дослідив первинні документи надані позивачем за договором із ТзОВ „Карен Торггруп" поставки сільськогосподарської сировини від 31.05.2021 №31/05/21, а також документи, що підтверджують використання придбаної у ТзОВ „Карен Торггруп" сої у виробництві: копії накладних на передачу готової продукції; копії накладних-вимог на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів; Обороти 201 рахунку оборотно-сальдової відомості (відображено облік придбаного сої); Обороти 231 рахунку (облік сої у виробництві); Обороти 26 рахунку оборотно-сальдової відомості (облік готової продукції, виробленої від сої); Аналіз рахунку 90 оборотно-сальдової відомості (облік собівартості готової продукції). 
Позивач надав також документи, що підтверджують подальшу реалізацію придбаної у ТзОВ „Карен Торггруп" сої: копії документів по взаєморозрахунках з ТОВ “Адванс Захід” (Рахунок, ВН і ІТИ від 27.08.2021, 30.08.21 виписки з банку по оплатах товару); Копія Договору ТОВ Адванс Захід №02/01/18 від 02.01.2018; Копії документів по взаєморозрахунках з ТОВ “К-АГРОІНВЕСТТРЕЙД” (Рахунок, ВН і ТТН від 06.08.2021, 13.11.2021, 19.11.2021, виписки з банку по оплатах товару, довіреності); Копія Договору з ТОВ “К-АГРОІНВЕСТТРЕЙД” №28 від 24.10.2018;Копія Договору ТОВ К-АГРОІНВЕСТТРЕЙД” №35 від 11.12.2018; Копії документів по взаєморозрахунках з ТОВ “Каридія” (Рахунок, ВН і ТТН від 05.11.2021, виписки з банку по оплатах товару); Копія Договору ТОВ Каридія №04/11/21 від 04.11.2021, Специфікація №1 до Договору №04/11/21, Додаткова угода №1 до Договору №04/11/21; Аналіз рахунку 70 оборотно-сальдової відомості за 2 квартал і 3 квартал 2021 (облік доходів від продажу готової продукції, виробленої від сої); Аналіз рахунку 79 оборотно-сальдової відомості за 2 квартал і 3 квартал 2021 (облік фінансового результату від продажу готової продукції, виробленої від сої). 
Транспортування готової продукції на адресу покупців підтверджується наступними документами: копіями документів по взаєморозрахунках з перевізником ФОП ОСОБА_1 (Рахунок, Акт і Заявка на транспорт від 09.06.2021, 16.06.2021 р., 18.06.2021, 30.08.2021 та 19.11.2021, виписки з банку по оплатах послуг перевезення, платіжні інструкції про оплату); копією Договору перевезення вантажу автомобільним транспортом №16/05 від 16.05.2018; копією документів по взаєморозрахунках з перевізником ФОП ОСОБА_2 (Акти від 02.08.2021, 01.09.2021, виписки з банку по оплатах послуг перевезення, платіжні інструкції про оплату); копією Договору з ФОП ОСОБА_2 №28/01 від 28.01.2019; копією документів по взаєморозрахунках з перевізником ФОП ОСОБА_3 (Акт, Заявка на транспорт від 13.10.2021, виписки з банку по оплатах послуг перевезення, платіжні інструкції про оплату), копією Договору з ФОП ОСОБА_3 №12/10 від 12.10.2021. 
На підтвердження господарських операцій з суб`єктами господарювання за період, що перевірявся позивач надав під час перевірки первинні документи: документи, що підтверджують реальний характер господарської діяльності          ПП “Соновл”, наявність матеріально-технічної бази: копія рішень власника ПП “Соновл” №2 від 14.09.2018, №3 від 14.09.2018, де міститься інформація про наявність у платника податків виробничого обладнання (1.Бункер накопичувальний для сировини; 2.Шнековий транспортер О, 159, С 4500; 3.Шнековий транспортер з системою вентиляції 0159, 1 7000 мм; 4. Шнековий транспортер 0,200 L7000 мм; 5.Шнековий транспортер 0,159 L 8000мм, з лопатками (загрузка автомобілів); 6. Скребковый транстюртер L. 15000 мм (транспортування товару на склад); 7. Питатель для преса; 8. Насосна станція НС-10; 9.Норія Н 5000; 10. Пневмотранспортер ПТЗ-25; И.Скребковий транспортер С 15000; 12.Мікронізатор; 13. Бункер накопичувальний для сировини Уобщ.=27 м3; 14.Скребковий транспортер С 7500; 15. Шнековий транспортер О 159, С7500; 16. Екструдер соєвий ЕА-850; 17. Шнековий транспортер зі системою вентиляції О 250, С 4000; 18.Фузоловушка ФЛК-1; 19. Фу з о ловушка ФЛК-0.5; 20.Шнековий транспортер макухи зі системою вентиляції О 250, С 12000; 21.Фільтрпрес рамний; 22.Шнековий транспортер макухи О 250, С 7000; 23. Скребковий транспортер макухи С 12000; 24. Маслопровід С50; 25. Насосна станція; 26. Маслопрес ПХП-500; 27. Маслопрес ПХП-1000; 28. Ваги автомобільні.); копія Договору оренди №30/04 від 30.04.2021 виробничого приміщення і земельної ділянки; повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-опп. 
Вищевказані документи містять достатні дані про зміст та обсяг господарських операцій, їх учасників, дату і місце їх складання, а, отже, підтверджують фактичне здійснення спірних господарських операцій з придбання позивачем товару та робіт (послуг). 
При цьому, контролюючим органом не надано допустимих та достовірних доказів, а судом під час розгляду справи не було встановлено, що відомості, які містяться в первинних документах є неповними, недостовірними, суперечливими або такими ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом. 
Також судом першої інстанції вірно відзначено, що у вказаному вище Акті перевірки відповідачем лише зазначено про  відсутність факту придбання у липні, вересні 2021 року сої ТзОВ „Карен Торггруп" по ланцюгу постачання (обрив ланцюга), і перевіркою не підтверджується факт придбання ПП “Соновл” сої у  ТзОВ „Карен Торггруп". Однак, на сторінці 1 пункт 1 абзац 2, і на сторінці 2 абзац 6 вже міститься зовсім інша підстава для збільшення податкового зобов`язання “безоплатне одержання ТМЦ і як наслідок заниження доходу від будь-якої діяльності”. 
Крім цього, контролюючий орган не зазначив та не конкретизував, які саме дані не відповідають змісту господарських операцій позивача з ТзОВ „Карен Торггруп". Будь-яких інших зауважень до первинних документів відповідачем у акті перевірки не зазначено, а аналіз господарських операцій позивача з  ТзОВ „Карен Торггруп" зводиться виключно до цитування відповідачем податкової інформації щодо вказаного контрагента позивача (щодо кількості працюючих, вартості основних фондів тощо) та контрагентів за ланцюгом постачання товарів/послуг. 
Висновок податкового органу про “безоплатне одержання ТМЦ і як наслідок заниження доходу від будь-якої діяльності” не відповідає дійсності, адже фактична оплата за придбаний у  ТзОВ „Карен Торггруп" товар відбулась, що підтверджується наданими до податкової перевірки документами, зокрема: 1) банківськими виписками за період за періоди (з 03.08.2021-06.08.2021, за 27.07.2021, за 26.07.2021, за 21.07.2021, за 09.09.2021, 06.07.2021, 14.06.2021, 17.06.2021, з 29.07.2021-30.07.2021); 2)платіжними інструкціями №1010 від 17.06.2021, Платіжна інструкція №1052 від 21.07.2021, №1056 від 26.07.2021, №1060 від 29.07.2021, №1076 від 03.08.2021, №1078 від 03.08.2021, №1088 від 06.08.2021, №106 від 16.09.2021, №1106 09.09.2021, №1007 від 14.06.2021, №101 від 15.09.2021, №1084 від 05.08.2021 №1083 від 04.08.2021, №1077 від 03.08.2021, №1070 від 30.07.2021, №1057 від 27.07.2021, №1053 від 21.07.2021, №1037 від 06.07.2021. 
За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є саме первинні документи, які повинні мати обов`язкові реквізити. Крім того, відповідно до абзацу дев`ятого частини другої статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. 
Колегія суддів також враховує, що згідно доводів апелянта (відповідача) підставою для визнання операцій безтоварними є висновок, що з 3-4 кварталу 2021 року суб`єкти господарювання: ТзОВ „Райнел Систем" (44101801), ТзОВ „Торговий дім Клемпостав" (43958484),  ТзОВ „Мелвін Спектр" (43916743), ТзОВ „Кенфорд Прайм" (44025087), ТзОВ „Юарт Плюс" (44037024), ТзОВ „Торгова фірма Галактика" (44070370),  ТзОВ „Грандпак Імпорт" (44152699) не звітували і є ризикованими. Так податковий орган щодо кожного з контрагентів ТзОВ „Карен Торггруп" вказує: інформація про кількість працівників відсутня, оскільки податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (1 ДФ) за 3 квартал 2021 року не подано; декларації з податку на прибуток та фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва за 2021 рік не подано до контролюючих органів; остання податкова декларація з податку на додану вартість подана за червень, серпень, вересень, жовтень 2021 року;  листопада 2021 року підприємство не звітує. 
Однак, це також не може бути підставою для визнання операцій безтоварними і донарахувань податкових зобов`язань по ПП “Соновл”. Суд зазначає, що на момент здійснення господарських операцій контрагенти-постачальники не були віднесені до ризикових, а тому фактичне донарахування податкових зобов`язань відбулось. 
Крім того, податковий орган зазначає, що протягом 2020 - 2021 років у ТзОВ „Карен Торггруп" відсутні операції із придбання насіння зернових (сої), мінеральних добрив, засобів захисту рослин, оренди транспортних засобів (спецтехніки), послуг посіву, культивації, збору, транспортування, складування, зберігання с/г продукції, необхідних в процесі вирощування сої. В ході аналізу наявної інформації встановлено відсутність можливостей ТзОВ „Карен Торггруп" здійснювати вирощування с/г продукції протягом 2020 року та як наслідок її подальшої поставки. Однак, у досліджуваних господарських операціях ТзОВ „Карен Торггруп" не виробив самостійно сою, а придбав її і в подальшому реалізував на адресу ПП “Соновл”. 
Суд погоджується з твердженням позивача про те, що доводи контролюючого органу про відсутність у ТзОВ „Карен Торггруп" об`єктів оподаткування (нерухомості) за адресами навантаження сої, відсутність земельних ділянок і не сплати податку за землю не означає, що операції не відбулись в реальності, адже фактично ПП “Соновл” міг забрати таку сою з місця її зберігання у іншого суб`єкта господарювання (фактичного вантажовідправника), у якого ТзОВ „Карен Торггруп" таку сою купив дистанційно і продав на адресу ПП “Соновл”. 
Суд зазначає, що контролюючий орган дійшов висновку про нереальність господарських операцій фактично лише на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в інформаційно-аналітичних ресурсах ДПС, відповідно до якої контрагенти позивача не мають достатніх трудових та матеріальних ресурсів для ведення відповідної господарської діяльності, не підтвердженість ланцюга постачання/надання товарів/послуг. 
При цьому на підтвердження вказаної інформації відповідачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, як того вимагають приписи процесуального закону. Інформація, що міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів носить інформативний характер та не доводить наявності порушень податкового законодавства позивачем. Доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару позивачу надано не було, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів, які б свідчили про протиправну поведінку як позивача так і контрагентів та злагодженості дій між ними. 
Суд зазначає, що належних, допустимих та достовірних доказів в підтвердження посилань щодо нереальності спірних господарських операцій контролюючим органом надано не було, матеріали справи таких не містять. Контролюючий орган на виконання передбаченого частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку не навів переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надав жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах є недостовірними. 
Отже, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що спірні ППР від 01.05.2024 було винесено на підставі висновків контролюючого органу про непідтвердження факту придбання ПП «Соновл» сої у ТОВ «Карен Торггруп (обрив ланцюга) і безоплатного одержання ТМЦ і як наслідок заниження доходу від будь-якої діяльності, проведення операцій без реального настання правових наслідків, проведення лише операцій з оформлення документів без реального руху ТМЦ від ТОВ «КАРЕН ТОРГГРУП» до ПП «Соновл». 
Суд апеляційної інстанції погоджується із доводами позивача про те, що такі висновки відповідача не відповідають дійсності, оскільки ПП «Соновл» здійснив придбання сої у свого постачальника ТОВ «КАРЕН ТОРГГРУП». В подальшому ПП «Соновл», використовуючи свої виробничі потужності, здійснив переробку придбаної у ТОВ «КАРЕН ТОРГГРУП» сої (а саме використовуючи виробничі станки здійснив віджим сої), внаслідок переробки підприємство отримало олію соєву і макуху соєву. І в результаті ці отриманні внаслідок переробки товари було реалізовано на адресу ТОВ «Адванс Захід», ТОВ «К- АГРОІНВЕСТТРЕЙД», ТОВ «Каридія». 
Для здійснення такої переробки ПП «Соновл» використовував наявне у підприємства виробничі потужності і трудовий колектив: - штат працівників у 19 осіб; - виробничі приміщення і земельна ділянка за адресою: Золочівський район, село Підгороднє: 1) земельна ділянка кадастровий номер 4621885000:03:001:0001 площею 0,4344 га; 2) склад площею 847 м2; 3) сторожова будівля площею 10 м2; 3) ангар площею 419 м2; 4) цех загальною площею 330 м2; - виробниче обладнання. 
На підтвердження господарських операцій з суб`єктами господарювання за період, що перевірявся (суб`єкти господарювання та період перевірки - відображені в Акті) платником податку були надані під час перевірки первинні документи - достатні у своїй кількості для підтвердження реальності проведення господарської операції, зокрема, про походження товару, рух товару, розрахунок за такий товар та його поставку. Факт придбання, походження, використання і навіть подальший продаж продукції підтверджено первинними документами, до змісту, форми і обов`язкових реквізитів яких у контролюючого органу зауважень не було, а відтак такі документи є належним підтвердженням вказаних операцій. 
Крім цього, колегія суддів зазначає, що виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат, можуть бути застосовані саме до того платника податків, яких їх припустився, а не до ПП «Соновл». 
Апеляційний суд також враховує, що апеляційна скарга відповідача не містить обгрунтувань щодо непогодження із висновками суду першої інстанції про те, що під час вчинення господарський операцій з ТОВ “Карен торггруп” (липень, вересень 2021 року) діяв мораторій на штрафні санкції спричиненої коронавірусом COVID-19, а відтак податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій є протиправним. 
Враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідач діяв неправомірно, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування спірних ППР підлягають до задоволення. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно та об`єктивно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та сформовано висновки, які відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області – залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року в адміністративній справі №380/17192/24 за позовом Приватного підприємства "Соновл" до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повний текст постанови суду складено 09.09.2025 року