УХВАЛА

08 вересня 2025 року 

м. Київ

справа №380/19564/24

адміністративне провадження № К/990/35732/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Загороднюка А.Г., Смоковича М.І.,
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №380/19564/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити дії, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 16 червня 2022 року по 17 серпня 2024 року, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня Законами України «Про Державний бюджет на 2022 рік», «Про Державний бюджет на 2023 рік», «Про Державний бюджет на 2024 рік»;
- зобов?язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за періоди: з 16 червня 2022 року по                 31 грудня 2022 року, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня Законом України «Про Державний бюджет на                 2022 рік», із урахуванням раніше виплачених сум; із 01 січня 2023 по 31 грудня 2023 року, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на  01 січня Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік», із урахуванням раніше виплачених сум; із 01 січня 2024 по 17 серпня 2024 року із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на                 01 січня Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду   від 19 червня 2025 року позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо непроведення ОСОБА_1 з 16 червня 2022 року по 20 травня 2023 перерахунку грошового забезпечення (основного, додаткового та одноразових видів грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, станом на 01 січня 2022 року, станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- зобов`язно військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) з 16 червня 2022 року по 20 травня 2023 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, станом на 01 січня 2022 року, станом на 01 січня 2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із урахуванням раніше виплачених сум;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду   від 19 червня 2025 року залишено без руху. Встановлено скаржнику десятиденний строк із дня вручення її копії для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання документу про сплату судового збору.
На виконання вимог вказаної ухвали скаржник подав заяву, в якій просив продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги, з підстав відсутності коштів на сплату судового збору та введенням воєнного стану на території України.
В ухвалі від 18 серпня 2025  року Восьмого апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги задоволенню не підлягає. Отже, встановивши, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, та апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, суд апеляційної інстанції, керуючись приписами частини другої статті 298 та статті 169 КАС України, вирішив повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.
27 серпня 2025 року до Суду надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №380/19564/24.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов таких висновків.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, про повернення апеляційної скарги.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Ухвала суду апеляційної інстанції, якою повернуто апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, не відноситься до ухвал, якими закінчено розгляд справи.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвалою суду від           24 липня 2025 року апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду   від 19 червня 2025 року була залишена без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 КАС України та скаржнику надано строк на їх виправлення протягом десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали. 
У встановлений судом апеляційної інстанції строк апелянт недоліків апеляційної скарги не усунув, водночас звернувся до суду з клопотанням про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, яке обґрунтовано неможливістю сплати судового збору у визначені судом строки та введенням воєнного стану на території України.
За результатом розгляду цього клопотання суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає, оскільки скаржником не надано на розгляд суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у  встановленому законом розмірі та вжиття ним послідовних та вичерпних заходів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги саме у цій справі.
Суд зазначив, що обставини пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору не звільняють скаржника від обов`язку своєчасної його сплати. 
Щодо посилання відповідача на введення воєнного стану на території України, суд указав, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для продовження відповідного строку для суб`єкта владних повноважень без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів того як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого суб`єкта, та що обумовило необхідність продовження встановленого судом строку для усунення недоліку апеляційної скарги.
З огляду на те, що в установлений судом строк апелянтом не було виконано вимог ухвали суду та зазначені судом недоліки апеляційної скарги скаржником не усунуто, Восьмий апеляційний адміністративний суд, керуючись приписами пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 298 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, оскільки апеляційна скарга оформлена з порушеннями вимог статті 296 КАС України, а відповідні недоліки скаржником у встановлений судом строк не усунуто.
Мотиви, наведені в оскаржуваному судовому рішенні, та обставини, на які посилається заявник, на обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їхнього застосування чи тлумачення, тому Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі.
За таких обставин у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №380/19564/24 необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, частиною другою статті 329 та статтею 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №380/19564/24.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач:  Судді:	О.Р. Радишевська  А.Г. Загороднюк  М.І. Смокович