ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 вересня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/5785/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області   
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року (суддя Олійник Віктор Миколайович ) в адміністративній справі 
за позовом      ОСОБА_1     
до   Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області             
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1      звернулась до суду з позовом, в якому  просить:  визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.01.2025  № 046350018317 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 згідно з рішенням Конституційного Суду від 23.01.2020 № 1/-р/2020 у справі № 15/2018(746/15); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 2 ОСОБА_1 періоди роботи з 01.04.2005 по 08.06.2005, з 09.06.2005 по 17.09.2018, з 18.09.2018 по 03.12.2018, з 04.12.2018 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 07.01.2025; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 01.07.1992 по 28.03.1995; зобов`язати  Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до заяви про призначення пенсії від 01.05.2024 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні № 1-р/2020.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року позов задоволено частково. Визнано  протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 046350018317 від 16.01.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 : до страхового стажу періоди її роботи згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 05.09.1995 року; до стажу, що дає право на пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №2 періоди її роботи згідно довідок ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»  № 14/6-48, № 14/6-46 від 08.01.2025 та № 35 від 07.01.2025. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву щодо призначення ОСОБА_1 з 08.02.2025 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, з урахуванням зарахованих до страхового та пільгового стажу періодів її роботи, та з урахуванням висновків викладених в рішенні суду. У задоволенні решти позовних вимог  відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 09.01.2025    ОСОБА_1      звернулась до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 046350018317  від 16.01.2025  відмовлено  в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У названому рішенні зазначено: 
«Вік заявника 49 років 11 місяців 2 дні.
Загальний страховий стаж складає 20 років 3 місяці 2 дні. 
Пільговий стаж за Списком № 2 - відсутній.
Результати розгляду документів доданих до заяви:
1) за доданими документами до страхового стажу не враховано періоди: згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки оформлення трудової книжки не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 58 від 29.07.1993, а саме: на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства;
2) до стажу роботи за  Списком № 2 не враховані наступні періоди:  згідно довідок № 14/6-48, № 14/6-46 від 08.01.2025 та № 35 від 07.01.2025 від 25.06.2024, оскільки відсутня атестація робочих місць за умовами праці на підприємстві.
Додатковий коментар: відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового, пільгового стажу та в зв`язку з недосягненням пенсійного віку».
Вважаючи протиправним таке рішення, ОСОБА_1     звернулась до суду з цим позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам сторін, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як вбачається з матеріалів справи, до страхового стажу позивачки  не враховано періоди роботи  згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства.
Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).
Згідно з підпунктами 2.11- 2.13 Інструкція № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці  (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без  скорочення  або  заміни  імені  та   по   батькові  ініціалами) і  дата народження вказуються на підставі паспорту або  свідоцтва про народження. Після  зазначення  дати  заповнення   трудової   книжки  працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.  Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки  підписує  особа, відповідальна за видачу трудових книжок,  і після цього  ставиться  печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше  заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим  ним органом за останнім місцем  роботи  на  підставі    документів  (паспорта, свідоцтва про  народження,  про  шлюб,  про  розірвання  шлюбу,  про зміну  прізвища,  ім`я  та  по  батькові  тощо)  і  з  посиланням на номер і дату цих документів.  Зазначені зміни  вносяться  на  першій  сторінці  (титульному  аркуші) трудової книжки.  Однією рискою закреслюється,  наприклад,  колишнє прізвище  або  ім`я,  по  батькові,  дата   народження   і  записуються нові  дані  з  посиланням  на  відповідні документи на  внутрішньому боці  обкладинки  і  завіряються  підписом  керівника  підприємства або печаткою відділу кадрів. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсно на титульній сторінці трудової книжки позивачки відсутня печатка підприємства, проте пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 встановлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на наведені норми права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, не повинен контролювати роботодавця щодо правил її заповнення і на особу не може перекладатись тягар відповідальності за таке порушення. 
Також Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 вказав, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Крім того Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином відповідач протиправно не врахував періоди  роботи   ОСОБА_1  згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 .
Щодо задоволених позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1  до стажу, що дає право на пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періоди її роботи згідно з довідками ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 14/6-48, № 14/6-46 від 08.01.2025 та № 35 від 07.01.2025, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
З оскаржуваного рішення ПФУ вбачається, що відповідачем не прийняті названі довідки, оскільки відсутня атестація робочих місць за умовами праці на підприємстві.
Згідно з довідкою  ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 14/6-48 від 08.01.2025 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ» (ш. «Тернівська») ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за наступних професій (посад): за період з 09.06.2005 по 31.10.2014 виконувала в гірничому виробництві ведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля з повним робочим днем на поверхні шахти, професія, посада – лампівник на дільниці вентиляції і техніки безпеки.  Дана професія дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, передбачених Списком № 2  розділ І підрозділ І, код КП 1.1а Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003.
Згідно з довідкою  ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 14/6-46 від 08.01.2025 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ» (ш. «Павлоградська») ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за наступних професій (посад): за період з 01.11.2014 по 02.08.2016, виконувала в гірничому виробництві ведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля з повним робочим днем на поверхні шахти, професія, посада – лампівник на дільниці вентиляції і техніки безпеки.  Дана професія дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, передбачених Списком № 2  розділ І підрозділ І, код КП 1.1а Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003; за період з 03.08.2016 по 28.05.2018 виконувала в гірничому виробництві ведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля з повним робочим днем на поверхні шахти, професія, посада – лампівник на дільниці вентиляції і техніки безпеки. Дана професія дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, передбачених Списком № 2  розділ І підрозділ І Постанова КМУ № 461 від 24.06.2016;  за період з 04.12.2018 по 31.12.2021 виконувала в гірничому виробництві ведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля з повним робочим днем на поверхні шахти, професія, посада- машиніст підіймальної машини на дільниці стаціонарного обладнання. Дана професія дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, передбачених Списком № 2  розділ І підрозділ І Постанова КМУ № 461 від 24.06.2016.
Згідно з довідкою  ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 35  від 07.01.2025 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ імені ГЕРОЇВ КОМСОМОЛУ» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (шахта «Павлоградська») з 01.01.2022 по 07.01.2025 за професією, посадою машиніст підіймальної машини дільниці стаціонарного обладнання № 2 з повним робочим днем на поверхні, що передбачено списком 2 розділу 1 підрозділу 1, затверджена постановою КМУ від 24.06.2016 № 461. 
Отже, названими довідками підтверджується як пільговий характер робіт, так і задіяння позивача на цих роботах повний робочий день.
Водночас суд апеляційної інстанції зазначає,  що  відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце якої підлягає атестації відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення такої атестації.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а дійшла правового висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» – «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у справі). Таким чином, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Отже, висновок суду першої інстанції є вірним та не спростованим апелянтом.
Щодо доводів апелянта про не досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, колегія суддів зазначає, що в жовтні 2017 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким доповнено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV розділом XIV-1, який містить, зокрема, пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за  списком № 2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за  списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах. 
Таким чином Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом  Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ). 
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV – з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий – у 55 років.
Тобто вищенаведені закони явно суперечать один одному, а тому правове регулювання спірного питання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує належний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Відтак, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Вказаного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року під час розгляду зразкової адміністративної справи № 360/3611/20.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 працювала на відповідних посадах  за Списком № 2 до 1 квітня 2015 року,  відповідно позивач має право на призначення пенсії згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні № 1-р/2020.
При цьому варто зауважити, що на момент звернення до ПФУ з відповідною заявою вік ОСОБА_1 становив  49 років 11 місяців 2 дні.
В свою чергу відповідно до пункту 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року в адміністративній справі № 160/5785/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 09 вересня  2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 09 вересня  2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова