РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року 
м. Рівне

Справа № 567/971/25
Провадження № 22-ц/4815/1106/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Боймиструка С.В.,
суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Вітошка Юрія Георгійовича на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 10 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:
В Острозький районний суд Рівненської області 02 червня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Острозького районного суду Рівненської області від 10 червня 2025 року повернуто на підставі ч.ч. 2, 3, 4 ст.110 СК України та пункту 5 ч. 4 ст.185 ЦПК України.

З апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції звернулась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вітошко Юрій Георгійович. 
Узагальнені доводи зводяться до того, що суд виходив із норм, які втратили свою чинність. Просили скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в їх числі ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (пункт 6 частини 1 статті 353 ЦПК України).

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що сторони від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто дитині, на момент звернення до суду, не виповнилося одного року.
Посилаючись на ч.ч. 2, 3, 4 ст.110 СК України, пункт 5 ч. 4 ст.185 ЦПК України, дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави для подання позову про розірвання шлюбу на даний момент, оскільки спільній дитині сторін не виповнилося одного року, а доказів наявності обставин, які б відповідно до ст. 110 СК України могли бути підставою подання такого позову, суду подано не було.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, виходячи з наступного.
На підставі Закону №4073-ІХ від 20.11.2024 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізму запобігання та протидії домашньому насильству та насильству за ознакою статі», який набрав чинності 19.12.2024 року, були внесені зміни до статті 110 Сімейного кодексу України та виключено частину 2-4 цієї статті, крім того були внесені зміни до статті 185 ЦПК України та виключено пункт 5 частини четвертої цієї статті.
Відтак, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги те, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Вітошка Юрія Георгійовича задовольнити.
Ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 10 червня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                         Боймиструк С.В.

                                                                               Гордійчук С.О.

                                                                               Ковальчук Н.М.