Справа № 438/902/25                                 Головуючий у 1 інстанції: Дудар О. В. 
Провадження № 33/811/1611/25                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

        04 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Романського Сергія Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Романського Сергія Івановича, на постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2025 року,

встановив:

цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із  ОСОБА_1  в дохід держави 605,60 грн судового збору.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 7 червня 2025 року о 23 год 08 хв у місті Бориславі на вулиці Володимира Великого, керував скутером “HONDA-Dio” без д.н.з. з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість). Від проходження огляду в медзакладі на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.
На вказану постанову захисник адвокат Романський С.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ОСОБА_1 , 07.06.2025 о 23:08 год м. Бориславі на вул. В. Великого не керував транспортним засобом та в нього не має посвідчення водія, а відтак він не був водієм в розумінні ПДР, а тому він не вчиняв адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та не порушував п.2.5 ПДР.
Вказує, що жодних належних та допустимих доказів того, що «Скутер», яким нібито керував ОСОБА_1 07.06.2025 о 23:08:00 - був механічним транспортним засобом, тобто транспортним засобом, що приводиться в рух за допомогою двигуна чи транспортним засобом з електродвигуном потужністю понад 3 кВт в протоколі серії ЕПР1 № 354797 від 07.06.2025 року не зазначено і до нього не долучено такі (і такі в матеріалах даної справи №438/902/25 відсутні).
Звертає увагу, що ОСОБА_1 07.06.2025 «у встановленому законом порядку не відмовлявся» від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Зазначає, що 07.06.2025 поліцейські, які під`їхали, коли ОСОБА_1 стояв біля скутера, йому сказали сісти до них у службовий автомобіль і на «мобільний телефон» сказати, що він відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (інакше повезуть його в ТЦК м. Дрогобича), не маючи вибору ОСОБА_1 погодився, сів до них у автомобіль, і на «мобільний телефон» сказав це, після цього вони сказали йому, що він може бути вільний, жодні документи за його участі не складали, повідомили ОСОБА_1 , що з Суду прийде йому повістка, і вони поїхали.
На Відеозаписі взагалі відсутній момент руху скутера HONDA-Dio без д.н.з., в т.ч. під керуванням ОСОБА_1 07.06.2025 о 23 год. 08 хв.
Долучена до протоколу серія ЕПР1 № 354797 від 07.06.2025 копія Постанови серія ЕНА № 4918859 від 07.06.2025 - також не може бути доказом керування ОСОБА_1 скутером HONDA-Dio без д.н.з. 07.06.2025 о 23 год 08 хв, оскільки така Постанова виносилась без його участі, є незаконною та безпідставною і така Постанова скасована Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 10.07.2025р. по справі № 438/897/25, яке набрало законної сили.
Жодних свідків вказаних подій 07.06.2025 не було ні на місці події, ні при складані поліцейським Фрішко Д.Й. документів відносно ОСОБА_1 , проте без його участі (хоча ОСОБА_1 наголошував поліцейським, що він не керував скутером з ознаками чи в стані наркотичного сп`яніння, що він наркотики не вживав і що в нього немає жодних ознак наркотичного сп`яніння, і що від проходження огляду він не відмовлявся). Як і не велась повна і безперервна відеофіксація з боді-камер вказаних подій 07.06.2025.
Стверджує, що на долученому до протоколу диску з відеозаписом відсутні відеозаписи з боді камери.
Наголошує, що на момент виявлення працівниками поліції ОСОБА_1 та складання протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 354797 від 07.06.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху, оскільки в нього взагалі немає і не було посвідчення водія ПДР і він 07.06.2025 о 23:08 год в м. Бориславі на вул. В. Великого не керував скутером з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
У судове засідання апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи від такого не надходило. Натомість захисник адвокат Романський С.І. не заперечив про розгляд такої у відсутності ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши виступ захисника адвоката Романського С.І. на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.
Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 354797 від 07.06.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП (а.с.6); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.06.2025 (а.с.7); рапортом працівника поліції (а.с.3); відеозаписом події (а.с.9), та іншими матеріалами справи у їх сукупності.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя, відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Стосовно доводів апелянта про відеозапис події, то апеляційний суд не бере до уваги доводи в частині їх неналежності та недопустимості, при цьому звертає увагу, що крім відеозапису вина  ОСОБА_1 підтверджується іншими наявними в матеріалах справи доказами про які згадано вище. 
Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис є не безперервним, відтак такий не можна вважати належним та допустимим доказом у справі, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд не бере до уваги та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення останнім відповідальності за скоєне, оскільки як слідує з відеозапису події ОСОБА_1 вказав, що він керував транспортним засобом «HONDA-Dio», та на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі останній відмовився. 
Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується відеозаписом події, який містить фіксацію обставин події, з яких вбачається, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, проте останній ствердно відмовився від такого огляду.
Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях  ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Даний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі, вказаними вище.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Твердження апелянта, що жодних належних та допустимих доказів того, що «Скутер», яким керував ОСОБА_1 - був механічним транспортним засобом, слід зазначити наступне.
Згідно ст. 121 КУпАП, під транспортними засобами, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Однак, при цьому, норма ст. 130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Підпунктом «б» ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів, а ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, а не виключно механічним, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Таким чином, водій, реалізувавши своє право володіти та/або керувати будь-яким транспортним засобом, автоматично погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України. Тому обсяг адміністративної відповідальності водія електричного самоката, електричного велосипеда, електричного скутера, гіроскутера за ст. 130 КУпАП жодним чином не відрізняється від обсягу відповідальності за цією ж статтею інших водіїв транспортних засобів.
З огляду на викладене, скутер, яким ОСОБА_1 керував як учасник дорожнього руху - водій, офіційно визнається транспортним засобом, за керування яким з ознаками наркотичного сп`яніння та відмова від проходження огляду на встановлення такого стану у встановленому законом порядку, настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було вжито належних та достатніх заходів спрямованих на повне встановлення всіх фактичних обставин даної справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду. 
Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв щодо дій працівників поліції, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та на відеозаписі нагрудних камер, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Романського Сергія Івановича залишити без задоволення, а постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя                         Л.Я. Гончарук