ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 жовтня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/16854/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Турова О.М.) в адміністративній справі №160/16854/24  за позовом   ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
27.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року в розрахунку до 30000 грн. на місяць;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року в розрахунку до 30000 грн. на місяць.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем протиправно не здійснено нарахування і виплату йому додаткової винагороди у розрахунку до 30000грн  відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період з 28.01.2024 по 14.03.2024. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року позов задоволено.
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти  нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку про допущену відповідачем протиправну бездіяльність у спірних відносинах. Відповідач вказує на те, що підстави для виплати спірної  додаткової винагороди визначені приписами п. 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Скаржник вважає, що військова частина НОМЕР_1 не порушила вимоги норм Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 та пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, та керувалася вищезазначеним п. 4 бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2дск КП — м. Кривий Ріг 22.30 від 28.01.2024, щодо виконання позивачем за період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року бойового (спеціального) завдання, яке полягало у проведені відновлювальних робіт у будівлі за адресою АДРЕСА_1 , ... для забезпечення належної роботи Херсонської обласної військової адміністрації. Документи (рапорти, довідки, тощо), які б надавали правових підстав для нарахування позивачу спірниї додаткової винагороди, до військової частини не надходили.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 29 березня 2022 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду водія другого відділення другого автомобільного взводу технічної роти, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини №32 від 30.03.2022 року, та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 по теперішній час.
Відповідно до Витягу із бойового наказу командира 1936 ошвб Військової частини НОМЕР_2 №2дск КП — м. Кривий Ріг 22.30 від 28.01.2024 ОСОБА_1 з 28.01.2024 року був відряджений у складі зведеного підрозділу “Херсон-11” 1936 ошвб для виконання бойового завдання: “з метою проведення відновлюваних робіт у будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , …. для забезпечення належної роботи Херсонської обласної військової адміністрації та на виконання Бойового розпорядження командира 26 обр від 28.01.2024 року №10т.
Згідно з Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №28 від 28 січня 2024 року солдат ОСОБА_1 вважається таким, що вибув для виконання бойового завдання у складі зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 “ХЕРСОН-11” з 28 січня 2024 року, підстава бойове розпорядження командира 26 обр №10т від 27.01.2024 року, посвідчення про відрядження № 289 від 28.01.2024р.
Відповідно до посвідчення про відрядження №286 від 28 січня 2024 року, виданого ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 , майором ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_1 відряджений до м. Херсон з 28 січня 2024 року для виконання БР командира 26 обр №10т від 27.01.2024 року, підстава відрядження: наказ від 28.01.2024 №28, вибув з Військової частини НОМЕР_1 28.01.2024 та прибув до Херсонської обласної державної адміністрації.
У відрядженні позивач перебував до 15 березня 2024 року.
Наказом командира військової частини №75 від 15.03.2024 року встановлено, що позивач та інші відряджені військовослужбовці, які входять до особового складу зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 “ХЕРСОН-11”, прибули та приступили до виконання службових обов`язків після виконання бойового завдання.
Разом з цим, за період перебування позивача у вищевказаному відрядженні відповідач не нарахував та не виплатив позивачеві додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розрахунку до 30000 грн. на місяць.
Позивач не погоджуючись із бездіяльністю відповідача з приводу не нарахування та не виплати додаткової винагороди у розмірі до 30000грн за період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року, період відрядження для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі до складу Херсонської ОВА на частині території де ведуться бойові дії, звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку про його обґрунтованість.
Колегія суддів переглядаючи судове рішення, погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Предметом розгляду справи є наявність у позивача права на отримання збільшеної до виплати додаткової винагороди до 30000грн, відповідно до Постанови №168 у період з з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року перебування у відрядженні.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 “Про введення воєнного стану”  у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався    та триває до теперішнього часу.
28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Відповідно до положень статті 9 Закону України № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Положеннями п.1-1. постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок №260 в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану визначено розділом XXXIV Порядку №260.
Згідно п.2 цього розділу на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах, зокрема 30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України.
Згідно п.4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Як свідчать встановлені обставини справи, відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №28 від 28 січня 2024 року, Витягу із бойового наказу командира 1936 ошвб Військової частини НОМЕР_2 №2дск КП — м. Кривий Ріг 22.30 від 28.01.2024 та посвідчення про відрядження №286 від 28 січня 2024 року, видане ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 , згідно з якими солдат ОСОБА_1 є таким, що вибув для виконання бойового завдання у складі зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 “ХЕРСОН-11” 1936 ошвб для виконання бойового завдання: “з метою проведення відновлюваних робіт у будівлі за адресою: місто Херсон, …. для забезпечення належної роботи Херсонської обласної військової адміністрації” з 28 січня 2024 року, на виконання Бойового розпорядження командира 26 обр від 28.01.2024 року №10т.
Відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України “Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій” від 01.02.2024 року №42, від 01.03.2024 року №82, від 01.04.2024 року №121 частина території Херсонської області, на якій здійснюються повноваження Херсонською обласною військовою адміністрацією, у період відрядження позивача (січень-березень 2024 року) визначена як район ведення воєнних (бойових) дій.
Отже позивач був відряджений до Херсонської обласної військової адміністрації, повноваження якої поширюються на Херсонську область для виконання бойового (спеціального) завдання.
З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки  позивач, як військовослужбовець, який в установленому законодавством порядку був відряджений для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі до складу Херсонської обласної військової адміністрації, повноваження якої поширюються на Херсонську область, частина якої відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України “Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій” від 01.02.2024 року №42, від 01.03.2024 року №82, від 01.04.2024 року №121 визначена як район ведення воєнних (бойових) дій, та виконував бойове (спеціальне) завдання (на виконання Бойового розпорядження командира 26 обр від 28.01.2024 року №10т), має право на виплату додаткової винагороди за період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року в розрахунку до 30000грн на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) у розумінні приписів абз.30 п.2 розділу XXXIV Порядку №260.
Доводи скаржника про неотримання військовою частиною  необхідних документів, які б послугували підставою для нарахування спірної додаткової грошової допомоги, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки таким чином відповідач перекладає на позивача тягар доведенні та надання документів, оформлення яких не належить до його повноважень.
Також колегія суддів зазначає про помилковість посилання відповідачем на висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 20.06.2024 року у справі №400/249/23, оскільки у зазначеній справи висновки суду касаційної інстанції стосуються виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.
Також враховуючи приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, безпідставними є посилання скаржника на судові рішення у інших справах постановлених судами першої та апеляційної санстанцій.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.   
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/16854/24  – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак