27.10.25
33/812/458/25

Справа №945/1448/25
Провадження № 33/812/458/25
Категорія: ч.1 ст.130, ст. 124, ст.122-4 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
Іменем України

27 жовтня 2025 року                                                         м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Базовкіної Т.М.,
із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,
за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Михайлюка М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 – адвоката Михайлюка Максима Олександровича, на постанову, яку ухвалив суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В. у приміщенні цього суду 03 жовтня 2025 року, якою провадження за статтями 124, 122-4 КУпАП відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, та визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 382241, ЕПР1 № 382286 та ЕПР1 № 382303 від 05 липня 2025 р. водій ОСОБА_1 05 липня 2025 р. о 18:16 год. на трасі Т1506, 20 км, керував транспортним засобом Мітсубіші Паджеро, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки зі згоди водія в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора Драгер ARМК-0370, тест 418, результат огляду становив 2,75 проміле. Крім того, в той же день о 15:40 год, водій ОСОБА_1 , рухаючись в с. Михайлівка (Улянівка) по вул. Набережній, буд. 1, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості та допустив зіткнення з транспортним засобом Тойота НІ АСЕ, номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, після чого залишив місце пригоди. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9.а, п.12.1 та п. 2.10.а Правил дорожнього руху України. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 (протокол серії ЕПР1 № 382241), ст. 124 (протокол серії ЕПР1 № 382286), ст. 122-4 (протокол серії ЕПР1 № 382303) Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП). 
Вказані протоколи разом з іншими документами були скеровані органом поліції на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області.
Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2025 р. справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтями 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження, справі присвоєно № 945/1448/25, номер провадження - 3/945/593/25.
У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4, 130 КУпАП, не визнав, пояснив, що 05 липня 2025 р. о 16:24 одразу після ДТП він перерахував на рахунок потерпілого ОСОБА_2 10050 грн, що підтверджується копією платіжного доручення, яке просив долучити до матеріалів справи. Отже, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , де він зазначає, що ОСОБА_1 намагався з ним домовитись, але той відмовився – не відповідають дійсності. Оскільки він перерахував на рахунок ОСОБА_2 10050 грн та ще 4 чи 5 тисяч дав готівкою, вважав, що ситуацію вичерпано, тому поїхав з місця пригоди. Після цього він заїхав за ОСОБА_3 , який і сів за кермо ОСОБА_4 . Вони заїхали в магазин, де ОСОБА_1 придбав слабоалкогольні напої, і потім вирушили в лікарню в м. Миколаїв. По дорозі їм трапились поліцейські із представниками ТЦК. ОСОБА_3 за вказівкою ОСОБА_1 зупинився. Оскільки ОСОБА_3 не мав права керування транспортним засобом і в подальшому це могло спричинити перешкоди в отриманні ним посвідчення водія, ОСОБА_1 запропонував йому помінятись місцями, тим більше це його транспортний засіб (волонтерський, перебував в його користуванні). Тому представникам поліції ОСОБА_1 сказав оформлювати протокол за ст. 130 КУпАП на нього. Від працівників поліції він не отримав жодного протоколу, жодних матеріалів, не бачив схему ДТП та не підписував її. Пояснення, складені від його імені, що наявні у справі, він не підписував і не надавав. Єдиний документ, який був підписаний ним власноруч, це чек Драгера, а всі інші документи не містять його підпису. 
Захисник ОСОБА_1 адвокат Михайленко М.О. впродовж судового розгляду вказував, що на схемі місця ДТП не відображено транспортний засіб Мітсубіші Паджеро та помилково визначені обставини та напрям руху транспортних засобі. В діях ОСОБА_1 відсутні порушення ПДР. Крім того зазначив, що огляд на стан сп`яніння проведено працівниками поліції з порушенням закону, так як ОСОБА_1 не підписував документи, які містяться в матеріалах справи, а підписи, які там знаходяться, не його, пояснень з приводу адміністративних правопорушень останній не надавав. Оскільки перевірка ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводилась з порушенням законодавства, висновок драгера про результати огляду на стан алкогольного сп`яніння не може вважатись допустимим доказом, як і додаток до протоколу за вчинення ДТП, так як схема, яка є додатком до протоколу, не відповідає дійсності, як і протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, так як автомобілі при наявних пошкодженнях не рухались та не могли рухатись у попутному напрямку. Також вказував, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ і його огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснюється відповідно до ст. 266-1 КУпАП посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України з використанням технічних засобів та тестів. За таких обставин, на думку захисника, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений з порушенням ст. 266-1 КУпАП. В матеріалах справи відсутні відомості, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. З нагрудних камер поліцейських не видно, хто керував автомобілем - ОСОБА_1 чи ОСОБА_3 . Відеозаписи перериваються та не є постійними. На відеодиску є два відеозаписи, які не зафіксовані на портативні відеореєстратори, та не зрозуміло, якими засобами вони записані та за допомогою яких технічних засобів їх отримано. Диск не містить назви, серії та номеру технічного засобу, на який здійснювалась відеофіксація. Порушення вимог Інструкції № 1026 унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, диск є неналежним доказом. Просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що знаходився в селі Михайлівка на автомобілі, який використовується для військових потреб. Їхав з вулиці Набережна, йому треба було вернутись назад, тому повернув наліво, здав назад в сторону Михайлівської ЗОШ, побачив, що «летить джип», прийняв рішення вже не рухатись з місця і стояв там, де зафіксовано на схемі місця ДТП, і ОСОБА_1 в нього в`їхав на автомобілі Мітсубіші Паджеро. З машини вийшли два хлопця, обоє в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 забрав в них ключі, бачив, що хлопець ( ОСОБА_1 ) військовий, з пораненням, не хотів викликати поліцію. ОСОБА_1 сказав, що «зараз все порішаєм» і кинув на карту 10000 грн, його товариш поклав на сидіння ще 4000 грн готівкою. ОСОБА_2 сказав, що на ремонт треба 500-600 доларів. Хлопці телефонували своїм побратимам, просили їх перекинути кошти, довго щось вирішували, сиділи в машині десь більше години, а потім поїхали, але як саме - не відомо, бо ключі були в нього. Після цього він викликав поліцію. Далі поліція привезла їх на місце події, почали складати протокол. При цьому поліція нічого не питала в нього щодо обставин вчиненого ДТП. Тому в протоколі неправильно написали, що автомобілі їхали в попутному напрямку. 
Постановою судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2025 р. адміністративне провадження за статтями 124, 122-4 КУпАП щодо  ОСОБА_1  закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, та визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Також стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погоджуючись частково із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Михайлюк М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1. ст.130 КУпАП скасувати, провадження у цій справі – закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу цього адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції було неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, а саме: норми ч.1 ст. 130, ст.251, ст.252, ст.256, ч. 3 ст.266 КУпАП; Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 р. №1376. Так, твердження суду щодо керування саме ОСОБА_1  транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованим, оскільки з наявних в суді матеріалів справи неможливо достовірно встановити даний факт, а відтак - і підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні. Зокрема, із відеозаписів нагрудних камер поліцейських, які перебувають в матеріалах справи, не вбачається, хто саме керував автомобілем: ОСОБА_1 чи ОСОБА_3 . Крім того, відеозаписи перериваються та не є постійними. В матеріалах справи наявні два відеозаписи - «Видео WhatsApp 2025-07-06 в 08.52.03_Ь7900ес9» та «Видео WhatsApp 2025-07-06 в 08.52.04_dl07842с», які не зафіксовані на портативні відео реєстратори та не зрозуміло, якими засобами вони записані. Тобто відеозйомка велась з порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Щодо відеозаписів «Z000000_00000020250705165254_0045» та «Z00000000000020250705174328_0047», також не зрозуміло, за допомогою яких технічних засобів їх отримано. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№382241 від 05 липня 2025 р. зазначено в п. 10 «Бодікамера 26», але в наданих записах відсутні відомості, що вони отримані за допомогою даного технічного засобу. Захисник Михайлюк М.О. також зауважує, що у долучених відеозаписах не зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 поліцейськими прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, що є порушенням п. 2 р. II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС від 07.11.2015 № 1395. Крім того, протокол про вчинення адміністративного правопорушення складено не в присутності ОСОБА_1 , він його не підписував. З наявних письмових матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пройшов обстеження на стан сп`яніння, де начебто наявний його підпис, надав покази поліцейським, був присутнім при складанні протоколів. Проте, підписи на всіх документах не ОСОБА_1 , пояснення з приводу адміністративних правопорушень останній не надавав. ОСОБА_5 наголошує, що йому було відмовлено у задоволені клопотання про призначення почеркознавчої експертизи через його необґрунтованість. При винесені зазначеного рішення судом було порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки встановлення факту невідповідності підпису на документах в адміністративній справі, вказувало б на те, що протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№382241, ЕПР1№382286, ЕПР1 №382303 від 05 липня 2025 р., акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 05 липня 2025 р. та схема місця ДТП від 05 липня 2025 р., пояснення від імені ОСОБА_1 підписані не ним, а іншою особою.
       Постанова судді від 03 жовтня 2025 року оскаржується захисником Горбика О.С. лише в частині притягнення останнього до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в іншій частині постанова судді не оскаржується, а тому апеляційним судом переглядається лише в оскаржуваній частині.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Михайлюка М.О., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.
Відповідно до пункту «б» частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій транспортного засобу зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі – Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008року N1103 (далі Порядок), Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).
Згідно частин 1 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме – керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю проаналізованих судом першої інстанції зібраних органом поліції доказів, які є взаємопов`язаними та узгоджуються між собою:
- змістом протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 382241, ЕПР1 № 382286 та ЕПР1 № 382303 від 05 липня 2025 р., в яких зазначено, що водій ОСОБА_1 05 липня 2025 р. о 18:16 год. на трасі Т1506, 20 км, керував транспортним засобом Мітсубіші Паджеро, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки зі згоди водія в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора Драгер ARМК-0370, тест 418, результат огляду становив 2,75 проміле. Крім того, в той же день о 15:40 год, водій ОСОБА_1 , рухаючись в с. Михайлівка (Улянівка) по вул. Набережній, буд. 1, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості та допустив зіткнення з транспортним засобом Тойота НІ АСЕ, номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, після чого залишив місце пригоди. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. У протоколах у графі підпис водія стоїть підпис ОСОБА_1 , будь-які зауваження та застереження у протоколі відсутні;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу ОСОБА_1 , де зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота алкоголю, млява мова, нестійка хода, почервоніння обличчя й результат огляду, що становив 2,75‰, де в графі «з результатами згоден» міститься підпис ОСОБА_1 , акт також підписаний двома свідками – ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;
- роздруківкою результату проходження 05 липня 2025 р. ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки транспортного засобу, який проведений поліцейським, за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 6820, який показав 2,75‰, який також підписаний ОСОБА_1 ;
- долученими до протоколу письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він, зокрема, зазначив, що вживав алкогольні напої 05 липня 2025 р. впродовж дня, після чого сів за кермо автомобіля Мітсубіші Паджеро, номерний знак НОМЕР_2 , та рушив до іншого села, а вже по дорозі забрав ОСОБА_3 ;
- долученими до протоколу поясненнями ОСОБА_8 , в яких він, зокрема, зазначив, що 05 липня 2025 р. бачив факт вчиненого ДТП. Прибувши на місце події побачив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння з характерними ознаками. ОСОБА_1 вчинив словесний конфлікт, після чого сів в свій транспортний засіб та залишив місце ДТП;
- долученими до протоколу поясненнями ОСОБА_2 в яких він, зокрема, зазначив, що 05 липня 2025 р. водій автомобіля Мітсубіші Паджеро не впорався з керуванням та вчинив зіткнення з його автомобілем Тойота НОМЕР_4 , після чого до нього підійшов водій ОСОБА_4 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Останній почав домовлятися з ОСОБА_2 , проте той не погодився. Після чого ОСОБА_1 сів у своє авто та залишив місце ДТП; 
- долученими до протоколу поясненнями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в яких вони також серед іншого зазначили, що були залучені поліцейськими як свідки засвідчити, що водій ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 погодився дунути в драгер, вони як свідки подивились, підтвердили, підписали протокол, акт, пояснення;
- змістом відеозаписів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення: зокрема, рух транспортного засобу Мітсубіші Паджеро, номерний знак НОМЕР_2 , його зупинку, після чого з місця водія вийшов ОСОБА_1 . На місці зупинки транспортного засобу поліцейські роз`яснюють водію причини зупинки, а саме - факт вчинення ним ДТП. Після чого поліцейськими були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти на місці огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу, на що він погодився, та при свідках проходить огляд, результат якого становить 2,75 проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 не погодився. На пропозицію поліцейського проїхати до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння водій категорично відмовився, погодившись на складання протоколу щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.
Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.
Під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими застосовано технічні засоби відеозапису, а також залучені два свідка, що відповідає вимогам частини 2 ст. 266 КУпАП.
Як протокол про адміністративне правопорушення від 05 липня 2025 року, так і акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору ALCOTEST, роздруківка результатів цього огляду, підписані ним, що свідчить про згоду із результатами проведеного поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Таким чином, проаналізованими та належним чином оціненими в їх сукупності та взаємозв`язку судом першої інстанції доказами підтверджено, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги як безпідставні.
Оскільки ОСОБА_1 заперечував щодо результату огляду на стан сп`яніння, який провів поліцейський на місці зупинки транспортного засобу, але категорично відмовився від проведення огляду в медичному закладі після проведення огляду поліцейським, що підтверджено відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, підписом ОСОБА_1 в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, під результатом тестування та у протоколі про адміністративне правопорушення, заперечень результатів огляду у протоколі ОСОБА_1 не виклав, тому у суду відсутні підстави для обґрунтованих сумнівів щодо отриманих працівником поліції результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. 
Щодо доводів апеляційної скарги про недопустимість в якості доказів долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів через відсутність відомостей про технічний засіб, на який здійснювався запис, його небезперервність, то ці обставини не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, окрім фіксації технічними пристроями відеозапису, проводився у присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 226 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.
За такого законодавець не виключає використання працівниками поліції будь-яких засобів відеофіксації, зокрема таких, що перебувають в чужому володінні, з метою фіксування правопорушення.
Норми законодавства про адміністративні правопорушення (КУпАП) не містять вимог щодо порядку фіксації факту керування порушником транспортними засобами, проведення поліцейським огляду на стан сп`яніння (так у ч. 2 ст. 166 КУпАП викладене лише вимога про застосуванні при такому огляді поліцейським технічних засобів відеозапису) або наслідків відхилення від вимог внутрішньовідомчих інструкцій, а тому ця обставина має доводитись за загальними вимогами щодо доказів (стаття 251 КУпАП).
Відеозаписи, які приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, яка розглядається, сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.
       Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1  транспортним засобом не керував, а водієм був ОСОБА_3 , то вони не знайшли свого підтвердження при перегляді відеозапису, а саме файлу «Видео WhatsApp 2025-07-06 в 08.52.03_b7900ec9, Тип: Файл МP4, Розмір: 21,9 МБ, Дата змінення: 06.07.2025 8:59», з якого чітко вбачається, що свідок  ОСОБА_3  виходить з автомобіля зі сторони пасажира, а ОСОБА_1  виходить з транспортного засобу зі сторони водія (час, починаючи з 0:01:30).  
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Апеляційний суд зауважує, що відеозйомка факту керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння не є обов`язковим, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.
Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом Мітсубіші Паджеро, номерний знак НОМЕР_2 , 05 липня 2025 року за обставин, зазначених у протоколі серії ЕПР1№382241.
Посилання у скарзі на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим, і сприймається судом як намагання уникнути відповідальність.
Щодо аргументу апелянта про відмову суду першої інстанції від призначення у справі почеркознавчої експертизи за клопотанням захисника Михайлюка М.О. 
Апеляційний суд погоджується з правильністю висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання адвоката про призначення судом почеркознавчої експертизи.
Так, у справі, яка переглядається, уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконував функцію обвинувачення та разом із протоколом скерував до суду одержані ним письмові докази. 
ОСОБА_1 та його захисник приймали участь в судових засіданнях суду першої інстанції, давали пояснення, позиція сторони захисту також викладена письмово у запереченнях по справі від 03 жовтня 2025 року.
03 жовтня 2025 року захисник Михайлюк М.О. подав також письмове клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для встановлення, чи виконаний підпис на протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 382241 від 05 липня 2025 року, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 05 липня 2025 року та поясненнях від імені ОСОБА_1 . ОСОБА_1 чи іншою особою.
Згідно підпунктів 1.3-1.5 пункту 1 Науково-методичних рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 № 1950/5) року, для проведення досліджень при призначення почеркознавчої експертизи орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.
Оскільки відповідно до положень КУпАП (статті 251, 254, 256, 268, 269, 271) суд не наділений з метою збереження об`єктивності та безсторонності правом на збирання доказів, а розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, долучених відповідним органом, який його склав, доказів, а також доказів, поданих особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисником, потерпілим, наведені зразки почерку повинна долучити особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи.
Згідно протоколу судового засідання від 03 жовтня 20025 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, що унеможливило відібрання експериментальних зразків його підпису, вільні та умовно-вільні зразки підпису до клопотання про призначення експертизи не долучалися.
До того ж факт оформлення адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 05 липня 2025 року в його присутності, підписання ним документів в суді першої інстанції підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Доказів оскарження ОСОБА_1 дій працівників поліції при складанні відносно нього протоколу серії ЕПР1 № 382241 матеріали справи не містять.
За такого у суду першої інстанції були відсутні підстав для призначення у справі почеркознавчої експертизи.
В суді апеляційної інстанції клопотання про призначення почеркознавчої експертизи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисником не заявлялося.
З урахуванням викладеного відсутні підстави для висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 382241, акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, його письмові пояснення підписані не ним, а іншою особою, оскільки для цього відсутні докази.
У справі, яка переглядається, не встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної постанови.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
З огляду на викладене належними та допустимими доказами доведено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 382241 від 05 липня 2025 р.
Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Так, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджений правомірно проведеним оглядом на стан сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 – адвоката Михайлюка Максима Олександровича, залишити без задоволення, постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна