П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/1500/20	

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,
повний текст судового рішення
складено 23.04.2024, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів – Димерлія О.О., Єщенка О.В.,  
при секретарі – Пальоній І.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі за позовом Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до   ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2020 року Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі УДАБК) звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_1 ), в якому позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_2 привести реконструйований об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 до первісного стану відповідно до права на спадщину за заповітом №3751 від 15.04.2002 року та технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду №143доп-8-5657 від 30.01.2003 року за власний рахунок.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що посадовими особами УДАБК у березні 2019 року було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_2 за адресою об`єкта: АДРЕСА_1 . За результатами перевірки встановлено, що відповідач експлуатує самочинно реконструйований житловий будинок та самочинно збудовані будівлі гаражу, літньої кухні та сараю, які не прийняті до експлуатацію у встановленому законом порядку. На підставі вищезазначеного було складено акт за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №000436 від 19.03.2019 року, протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ч.8 ст.96 КУпАП від 19.03.2019 року, протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ч.1 ст.96 КУпАП від 19.03.2019 року та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №175/19 від 19.03.2019 року.
Надалі, у листопаді 2019 року позивачем було проведено перевірку виконання вимог припису №175/19 від 19.03.2019 року, виданого ОСОБА_2 , на підставі якого було встановлено факт невиконання відповідачем вимог вищевказаного припису та не усунення порушень, виявлених попередньою перевіркою, яка проводилась у березні 2019 року, а саме: не було отримано документи, які свідчать про готовність об`єкту до експлуатації та не забезпечено нормативні протипожежні відстані між збудованою будівлею гаражу за адресою: АДРЕСА_1 та житловим будинком на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вищезазначеного було повторно складено акт №001946 від 21.11.2019 року та протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ч.1 ст.188-42 КУпАП від 21.11.2019 року.
Позивач вказує, що відповідачем не було виконано вимог вищевказаних приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а тому УДАБК звернулось до суду в межах даної справи.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у задоволенні позову було відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АЕР №912025 від 15.04.2002 року, зареєстрованого в реєстрі ОМБТІ за записом в реєстраційній книзі за №5657 від 10.05.2002 року, ОСОБА_2 є спадкоємцем спадкового майна, на яке видано свідоцтво, що складається з 1/6 частини житлового будинку з надвірними господарчими спорудженнями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . 
Зазначений житловий будинок складався в цілому з однієї кам`яної житлової будівлі – 43,1 кв. м житлової площі, зазначений в схематичному плані літерою “А”, з надвірними господарчими спорудженнями, зазначеними літерами “В, Г” - сараї, “И” - льох з шійкою, №1 – 5 – огородження, І – мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 591 кв.м. При цьому самовільно збудовані: літ. “Е” - літня кухня, літ. “Ж” - сарай, літ. “Б” - житловий будинок – залишені без оформлення правових документів на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради м.Одеси №605-13 від 01.08.1963 року, до цього свідоцтва та оцінки спадкового майна не включено. 
Тобто, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.04.2002 року до складу об`єкту належали: 
літ. “А” - житлова будівля (житлова площа - 43,1 кв.м, загальна площа – 66,9 кв.м);
літ. “В” - сарай;
літ. “Г” - сарай;
літ. “И” - льох;
№1-5 – огородження.
Водночас, самовільно збудовані під літ. “Б” - житловий будинок, літ. “Е” - літня кухня та літ. “Ж” - сарай до свідоцтва від 15.04.2002 року – не включені.
При цьому, згідно договору дарування від 03.02.2003 року серії ВАС №590445, власником 5/6 частини житлового будинку за вказаною адресою є ОСОБА_3 . 
З технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду №143доп-8-5657 від 30.01.2003 року вбачається, що до складу об`єкту належали:
літ. “А” - житлова будівля (житлова площа - 43,1 кв.м, загальна площа – 66,9 кв.м);
літ. “Б” - житлова будівля (житлова площа - 33,5 кв.м, загальна площа – 56,1 кв.м)
літ. “Е” - літня кухня (загальна площа – 40,5 кв.м);
літ. “В”, “Г” - сарай;
№1-4 – огородження.
У технічному паспорті №143доп-8-5657 від 30.01.2003 року міститься припис, що житлова будівля під літ. “Б” та літня кухня під літ. “Е” станом на 30.01.2003 року були самочинним будівництвом (т.2 а.с.167).
В подальшому, згідно акту приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння №695 від 11.06.2003 року міжвідомчою комісією Суворовської районної адміністрації м.Одеси були прийняті в експлуатацію від забудовника ОСОБА_2 , зокрема, будівлі  житлового будинку під літ. “Б” загальною площею 56,1 кв. м та літньої кухні літ. “Е” загальною площею 40,5 кв.м по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.155-157).
Згідно розпорядження Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №695р від 11.06.2003 року “Про прийняття в експлуатацію будов в домоволодінні АДРЕСА_1 від гр. ОСОБА_2 ” (т.2 а.с.173) зазначено, що на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №399 від 29.11.2002 року, акту районної міжвідомчої комісії, технічного висновку (ліц. ОД №01027), згоди сусідів, прийнято в експлуатацію з правом приватної власності від          ОСОБА_2 житлове під літ. “Б”, де розташовано: 1-1 коридор 5,6 кв. м, 1-2 житлове 12,0 кв. м, 1-3 житлове 16,2 кв. м, 1-4 житлове 5,3 кв.м, 1-5 ванна 4,5 кв. м, 1-6 туалет 1,2 кв. м, 1-7 складова 0,8 кв. м, 1-8 кухня 10,5 кв. м (загальна площа – 56,1 кв. м), а із надвірних споруд літню кухню літ. “Е” - загальна площа 40,5 кв.м по АДРЕСА_1 .
Крім цього, згідно розпорядження Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №434р від 27.06.2007 року було затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації – двоповерховий житловий будинок у домоволодінні АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 , а саме під літ. “К” - житловий будинок загальною площею 187,1 кв. м, та демонтовано житловий будинок під літ. “А” загальною площею 66,9 кв. м. (т. 2 а.с. 177).
Згідно вищевикладених обставин, комунальним підприємством “Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості” було складено висновок від 22.11.2011 року за №269036.75.11 щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, згідно якого у ОСОБА_2 залишається у користуванні житловий будинок за літ. “Б” загальною площею 56,1 кв. м, літня кухня за літ. “Е”, огорожа №3,4, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складає одиницю, тоді як у ОСОБА_3 у користуванні залишається житловий будинок за літ. “К” загальною площею 187,1 кв.м, огорожа №1, 6-9, за адресою: АДРЕСА_2 , що складає одиницю (т.2 а.с.178-180). 
Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради “Про затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна – домоволодіння АДРЕСА_1 , з подальшим присвоєнням нумерації гр. ОСОБА_3 ” №831р від 20.12.2011 року було затверджено вищевказаний проект технічного поділу об`єкту нерухомого майна  – домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.181-182).
20.02.2020 року було зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на введені в експлуатацію будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.2 а.с.186). 
При цьому, підставою для реєстрації права власності ОСОБА_2 на зазначені об`єкти будівництва були: свідоцтво про право спадщину за заповітом від 15.04.2002 року, розпорядження Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №695р від 11.06.2003 року, Акт приймання в експлуатацію від 11.06.2003 року, розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради “Про затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна – домоволодіння АДРЕСА_1 ”.
Також, постановою Одеського апеляційного суду від 18.01.2022 року по справі  №523/18532/19 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко А.В., державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопільського району Одеської області Турецького О. С. про встановлення порядку користування земельною ділянкою, знесення самочинного будівництва, стягнення майнової шкоди, визнання незаконними рішення державних реєстраторів та їх скасування.
Постановою Верховного Суду від 20.11.2023 року постанову Одеського апеляційного суду від 18.01.2022 року по справі  №523/18532/19 залишено без змін.
В той же час, на підставі заяви ОСОБА_3 за вх.№01-10/50-ЗГ від 05.02.2019 року (т.1 а.с.13-14) та направлення УДАБК для проведення планового (позапланового) заходу №000436 від 05.03.2019 року (т.1 а.с.15) уповноваженим представником позивача було перевірено дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті за наступною адресою: АДРЕСА_1 , на підставі чого було складено відповідний акт №000436 від 19.03.2019 року (т.1 а.с.16-32). 
Під час перевірки уповноваженому працівнику УДАБК відповідачем були пред`явлені документи, зокрема, заповіт №3751 від 15.04.2002 року, технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду №143доп-8-5657 від 30.01.2003 року, технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду №35-103-5657 від 22.03.2002 року та технічний висновок від 12.05.2003 року про стан будівельних конструкцій будівель розташованих за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно акту №000436 від 19.03.2019 року посадовою особою позивача було встановлено наступне:
- ОСОБА_2 були виконані будівельно-монтажні роботи з будівництва будівлі гаражу орієнтовними розмірами 4х6 м, також була виконана реконструкція житлового будинку з втручанням в несучі та огороджувальні конструкції (в технічному паспорті зазначено літерою “Б”) шляхом влаштування двосхилої конструкції даху з горищем (згідно з пред`явленим технічним висновком від 12.05.2003 року до реконструкції конструкція була односхила), сараї під літерами “Е” та “Ж” (зазначені в технічному паспорті №35-103-5657 від 22.03.2002 року) були демонтовані та на їх місці збудовано будівлю літньої кухні (зазначена під літ. “Е” в технічному паспорті №143доп-8-5657 від 30.01.2003 року), також до даної літньої кухні було прибудовано будівлю сараю орієнтовними розмірами 3х2 м;
- згідно з даними Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних, робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутні відомості стосовно реєстрації документів, яка дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 ;
- ОСОБА_2 не було надано документів, які підтверджують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 ;
- протипожежні відстані між збудованою будівлею гаражу за адресою: АДРЕСА_1 та існуючим житловим будинком, розташованим на сусідній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 а нормуються таблицею 1 обов`язкового додатку 3.1 ДБН 360-92** “Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень” та мають складати не менше ніж 8 м. 
З висновку акта перевірки вбачається, що ОСОБА_2 експлуатує самочинно реконструйований житловий будинок та самочинно збудовані будівлі гаражу, літньої кухні та сараю за адресою: АДРЕСА_1 , які не прийняті до експлуатації, що є порушенням вимоги ч.8 ст.39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року №461. 
Крім того, при будівництві будівлі гаражу відповідачем виконано будівельні роботи з порушенням вимог п.3.13 та обов`язкового додатку 3.1 ДБН 360-92** “Планування та забудова міських і сільських поселень”, чим порушено ч.1 ст.9 Закону України “Про архітектурну діяльність”.
19.03.2019 року УДАБК видано припис на ім`я ОСОБА_2 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил, згідно якого з метою усунення виявлених порушень необхідно усунути порушення вимог містобудівного законодавства шляхом отримання документів, які свідчать про готовність об`єкту до експлуатації у термін до 19.04.2019 року, а також забезпечити нормативні протипожежні відстані між збудованою будівлею гаражу за адресою: АДРЕСА_1 та житловим будинком на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 у термін до 19.04.2019 року.
19.03.2019 року УДАБК складено протоколи про адміністративні правопорушення на ім`я ОСОБА_2 щодо порушення останньою ч.8 ст.96 КУпАП та ч.1 ст.96 КУпАП.
Постановою УДАБК №263/19 від 02.04.2019 року по справі про адміністративне правопорушення було визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Пізніше, уповноваженим представником УДАБК проведено перевірку  дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а також виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил №175/19 від 19.03.2019 року, на підставі чого було складено відповідний акт №001946 від 21.11.2019 року згідно якого встановлено, що ОСОБА_2 не виконала вимоги припису УДАБК ОМР №175/19 від 19.03.2019 року, а також не повідомила Управління про виконання вимог припису у встановлений строк, чим порушила пп.“а” п.3 ч.3 ст.41 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” та пп.3 п.11 Постанови КМУ №553 від 23.05.2011 року “Про затвердження порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю”.
21.11.2019 року УДАБК складено протокол про адміністративне правопорушення на ім`я ОСОБА_2 щодо порушення нею ч.1 ст.188-42 КУпАП.
Постановою УДАБК №858/19 від 12.12.2019 року по справі про адміністративне правопорушення було визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
У зв`язку із невиконанням відповідачем вимог припису, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом до суду.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року замінено відповідача по справі №420/1500/20 ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 .
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не доведено обґрунтованості заявлених ним позовних вимог, а тому позов УДАБК задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.9 Законом України “Про архітектурну діяльність” від 20.05.1999 року №687-XIV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України    "Про регулювання містобудівної діяльності".
Відповідно до ст.10 цього Закону №687-XIV для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6  Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів закріплені у Законі України “Про регулювання містобудівної діяльності” від 17.02.2011 року №3038-VI (далі – Закон № 3038-VI).
Згідно ст.1 Закону №3038-VI замовник будівництва (далі - замовник) - фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт. 
Відповідно до ч.3 ст.6 Закону №3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:
1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;
2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Приписами ч.1 ст.31 Закону №3038-VI встановлено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у  порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил та затверджується замовником.
Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону №3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.     
На підставі ч.2 ст.36 Закону №3038-VI виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється. Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.
Відповідно до п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ №466 від 13.04.2011 року, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта; видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України “Про оцінку впливу на довкілля”.
Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється (ч.8 ст.39 Закону №3038-VI).
Постановою КМУ від 13.04.2011 року №461 було затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (далі – Порядок №461).
Згідно п.3 Порядку №461 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
За п.11 Порядку №461 датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.
Відповідно до п.12 Порядку №461 експлуатація об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється.
Реєстрація декларації або видача сертифіката здійснюється з використанням Реєстру будівельної діяльності (крім об`єктів, на які поширюється дія    Закону України    “Про державну таємницю”) з дотриманням вимог Законів України    “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”    та    “Про адміністративні послуги” (п.15 Порядку №461).
За п.16 Порядку №461 замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації чи акті готовності об`єкта до експлуатації, за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.
Відповідно до п.14 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ за №553 від 23.05.2011 року, суб`єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Згідно п.п.“а” п.3 ч.3 ст.41 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” та п.п.3 п.11 Порядку №553, у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівельних умов та обмежень, затвердженому проекту або будівельного паспорту забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт.
Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.     Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.     Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.
Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону №3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Таким чином, аналізуючи наведені вище вимоги законодавства, експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Документами, які підтверджують факт прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів є відповідна декларація або сертифікат, який видається у разі прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. У разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності з визначенням строку для добровільного виконання припису.
Як вже було зазначено вище, у березні 2019 року УДАБК за результатами перевірки дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил виявлено порушення відповідачем ч.8 ст. 39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” від 17.02.2011 року, п.12 Порядку №461 та ч.1 ст.9 Закону України “Про архітектурну діяльність”. 
Разом з тим, дослідуючи спірні правовідносини в межах даної справи, колегія суддів зазначає, що станом на момент прийняття розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №695р від 11.06.2003 року “Про прийняття в експлуатацію будов в домоволодінні АДРЕСА_1 від гр. ОСОБА_2 ” діяло Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення, затверджене Постановою КМУ від 05.08.1992 року №449 (далі – Порядок №449).
Згідно п.1 Порядку №449 закінчені  будівництвом (реконструкцією,  реставрацією) та підготовлені  до  експлуатації  згідно  із  затвердженим  проектом  об`єкти    державного    замовлення    пред`являються   замовником  (забудовником) та підрядчиком  для  прийняття  їх  в  експлуатацію  державним приймальним комісіям.
Відповідно до п.4 Порядку №449 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів  (крім   об`єктів   житлово-цивільного   призначення)   проводиться  державними приймальними комісіями,  які призначаються органами, що  затвердили    проектно-кошторисну    документацію,    а   об`єктів  житлово-цивільного призначення    -    державними     приймальними  комісіями,  які  призначаються  районними,  районними міста Києва,  Севастопольською міською державними адміністраціями та виконкомами  місцевих Рад народних депутатів.
Приписами п.8 Порядку №449 встановлено, що прийняття  державними  приймальними  комісіями  закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію оформляється актами.
Отже, станом на 2003 рік прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів  житлово-цивільного призначення відносилось до повноважень  державних  приймальних комісій,  які  призначались органами місцевого самоврядування.
Відтак, вищевказане розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №695р від 11.06.2003 року є документом, який підтверджує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 та на момент розгляду справи вказане розпорядження є чинним.
Суд зауважує, що подальше внесення змін до законодавчого врегулювання порядку прийняття в експлуатацію житлових будівель, не може бути підставою для визнання спірних будівель та споруд ОСОБА_4 (житлової будівлі під літ. “Б” та літньої кухні під літ. “Е”) самочинно збудованими та визначення обов`язку відповідача що їх знесення.
Згідно п.3 ч.3 ст.41 Закону №3038-VI у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо:
а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил;
б) зупинення підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом.
Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення перевірки 19.03.2019 року ОСОБА_4 не було надано представнику УДАБК для перевірки документи, які підтверджують прийняття до експлуатації житлового будинку та літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 . 
При цьому, в ході розгляду справи стороною відповідача також не заперечувалось, що ОСОБА_2 не було одразу зареєстровано право власності на житловий будинок за літ. “Б” та літню кухню за літ. “Е”.
Актуальний технічний паспорт серії НОМЕР_1 було виготовлено ТОВ “АБТІ” лише 13.02.2020 року, згідно якого вбачається:
літ. “Б” - житловий будинок (загальна площа – 56,1 кв.м);
літ. “Д” - гараж (тимчасова споруда);
літ. “З” - підвал;
літ. “Ж” - навіс;
літ. “Е” - літня кухня;
літ. “Є” - навіс під літ;
№1-4 – огорожа;
№5 - піч;
літ. “І” – вимощення. 
Надалі, 20.02.2020 року ОСОБА_2 у встановленому законодавством порядку було зареєстровано право власності на введені в експлуатацію будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
При  цьому, правомірність зареєстрованого права власності ОСОБА_2 на будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 перевірено у судовому порядку (справа №523/18532/19).
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт ненадання ОСОБА_2 в момент проведення перевірки у 2019 році уповноваженому представнику УДАБК відповідного документу про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за вищезазначеною адресою не може бути єдиною та самостійною підставою для визнання станом на час розгляду справи зазначених будівель як збудованих з порушенням законодавства, а відтак і підставою для задоволення позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_1 в заявлений спосіб, оскільки це б призвело до формального вирішення справи.
Крім того, в ході проведення перевірки у 2019 році працівниками контролюючого органу було встановлено факт самочинного будівництва відповідачем будівлі гаражу та порушення нею норм щодо встановлення протипожежних відстаней між збудованою будівлею гаражу за адресою: АДРЕСА_1 та житловим будинком.
Разом з тим, як зазначено представником відповідача, зазначена будівля гаражу була тимчасовою спорудою (що також встановлено у постанові Одеського апеляційного суду від 18.01.2022 року у справі  №523/18532/19) та після проведення перевірки була ОСОБА_2 демонтована, про що до матеріалів справи були долучені відповідні докази фотофіксації (т.2 а.с.122-125). 
Крім цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що привести реконструйований об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 до первісного стану відповідно до права на спадщину за заповітом №3751 від 15.04.2002 року та технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду №143доп-8-5657 від 30.01.2003 року не вбачається за можливе, оскільки з 2011 року технічні характеристики будівель та споруд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та правовстановлюючі документи на них були змінені та не відповідають тим характеристикам, які були відображені у вищевказаних свідоцтві №3751 від 15.04.2002 року, а також технічному паспорту №143доп-8-5657 від 30.01.2003 року. 
Так, житловий будинок під літ. “Б” та літня кухня під літ. “Е” введені в експлуатацію 30.01.2003 року та на них оформлено право власності; а житловий будинок під літ. “А” демонтовано іншим співвласником ОСОБА_3 , якою зведено новий житловий будинок під літ. “К” на іншій частині земельної ділянки, та який також було прийнято до експлуатації 27.06.2007 року. 
Крім того, між співвласниками – ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проведено поділ домоволодіння у 2011 році, за яким за ОСОБА_2 залишається житловий будинок під літ. “Б” та літня кухня під літ. “Е”, а за ОСОБА_5 – житловий будинок під літ. “К”, якому присвоєна інша адреса: АДРЕСА_1 .
Враховуючи наведені вище обставини справи, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог УДАБК у заявлений спосіб захисту.
При цьому, як вірно наголошено судом, посилання представника УДАБК на імовірне повторне будування відповідачем нової будівлі є недоречними, оскільки питання законності здійснення нового будівництва об`єкту після проведеної перевірки у 2019 році  може бути лише підставою для проведення перевірки позивачем зазначених обставин, та не є підставою для задоволення  позовних вимог контролюючого органу із посиланням на результати попередньої перевірки, після проведення якої фактичні обставини змінились.
Також не заслуговують на увагу посилання позивача на притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення будівельного законодавства, з чим остання фактично погодилася, оскільки вказані доводи позивача не спростовують зазначені вище обставини, встановлені судом в ході розгляду справи.  
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог УДАБК є правильним.
Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки в суді першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Згідно ст.242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення  з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до  ст.316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.
Керуючись ст.ст.  242,  308,  315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд –
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст складено 27 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	О.О. Димерлій    О.В. Єщенко