ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 жовтня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/11316/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів:                    Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року (суддя Семененко М.О., повне судове рішення складено 10 лютого 2025 року) в справі № 280/11316/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про:
визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за станом здоров`я, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (пп. 1 п. 2 ст. 15);
зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за станом здоров`я, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (пп. 1 п. 2 ст. 15);
визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та надбавку за вислугу років, виплата яких передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (п. п. 5, 6);
зобов`язання виплатити усю невиплачену матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та надбавку за вислугу років, виплата яких передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (п. п. 5, 6);
визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати додаткової винагороди за червень 2024 року з розрахунку 25 днів (з 01 червня 2024 року по 25 червня 2024 року включно) у розмірі 24 625 грн (з урахуванням військового збору), виплата якої передбачена наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»;
зобов`язання виплатити додаткову винагороду за червень 2024 року з розрахунку 25 днів (з 01 червня 2024 року по 25 червня 2024 року включно) у розмірі 24 625 грн (з урахуванням військового збору), виплата якої передбачена наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.06.2024 по 25.06.2024.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.06.2024 по 25.06.2024, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні вимог, ухваливши нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права.
Зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби прямо передбачена законом.
Вважає, що з огляду на приписи постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року, має право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, а також виплати надбавки за вислугу років у розмірі 3% посадового окладу за кожен рік служби, а посилання суду першої інстанції на доручення Міністра оборони України від 16 січня 2024 року № 183/уд є неправильним.
Висновок суду першої інстанції про неподання ним рапортів не відповідає обставинам справи. При цьому зазначає, що оскільки повноваження щодо виплати матеріальної допомоги є дискреційними повноваженнями відповідача, то відповідач зобов`язаний за наявності визначених умов виплатити допомогу.
У відзиві відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частин НОМЕР_1 у період з 28.09.2023 по 30.08.2024.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.09.2023 №240 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 сержанта, який проходить військову службу за призивом під час мобілізації, ОСОБА_1 , командира відділення 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти окремого зенітного кулеметного батальйону військової частини НОМЕР_1 з тарифним розрядом 9, посадовим окладом 3170,00 гривень в місяць, ВОС 100182А, шпк “молодший сержант”.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.10.2023 №251 сержанта, призваного за мобілізацією, ОСОБА_1 , командира 5 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти НОМЕР_2 окремого зенітного кулеметного батальйону військової частини НОМЕР_1 , з 11.10.2023 прийнято на посаду командира 1 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти НОМЕР_2 окремого зенітного кулеметного батальйону військової частини НОМЕР_1 , тарифний розряд 9, ВОС 100182А, шпк “молодший сержант”. 
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №239 від 30.08.2024 сержанта військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_2 , командира 1 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 27.08.2024 №313-РС у відставку відповідно до пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” за підпунктом “б” (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців), вважати таким, що справи та посаду здав, і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
          Виплатити грошову премію у розмірі 489,00% за період з 01.08.2024 по 30.08.2024 в повному обсязі. Виплатити надбавку у розмірі 65% за особливості проходження служби за період з 01.08.2024 по 30.08.2024 в повному обсязі. Виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік у розмірі 23  695,88 гривень. Виплатити компенсацію за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік у кількості 15 діб. Виплатити компенсацію за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 2023 рік у кількості 30 діб. Виплатити компенсацію за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 2024 рік у кількості 20 діб. Виплатити компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2023 по 2024 роки у кількості 28 днів. Виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців служби.
Вислуга у Збройних Силах станом на 30 серпня 2024 року становить: календарна – 02 роки 06 місяців 02 дні, пільгова – 00 рік 00 місяць 00 днів, загальна 02 роки 06 місяців 02 дні.
Зважаючи на те, що позивач є військовослужбовцем, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації в особливий період та звільнився зі служби, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правильно обчислив розмір встановленої одноразової грошової допомоги при звільненні позивача, застосувавши спеціальну правову норму, яка регулює спірні правовідносини, а у позивача як військовослужбовця, що проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, немає права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої абз. 1 п. 2 ст. 15 Закону №2011-XІI. 
Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що визначаючи розмір одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу, відповідач діяв правомірно, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у відповідача відсутні правові підстави для виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Крім того, встановивши, що згідно з довідкою про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення від 23.12.2024 №3074/27, виданою військовою частиною НОМЕР_1 за період з вересня 2023 року по липень 2024 року, та розрахунково-платіжною відомістю на виплату грошового забезпечення позивачу за серпень 2024 року у період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивачу виплачувалась надбавка за вислугу років в розмірі 25%, доказів зворотного суду не надано, тому позовні вимоги щодо виплати надбавки за вислугу років є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно не виплатив позивачу додаткову винагороду за період 01.06.2024 по 25.06.2024 включно, чим допустив протиправну бездіяльність, тому задовольнив позовні вимоги в цій частині.
Позивачем оскаржене рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо виплати одноразової грошової допомоги, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та надбавки за вислугу років.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновки суду першої інстанції, що слугували підставою для відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог, обґрунтованими, з огляду на наступне.  
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 з 28 вересня 2023 року по 30 серпня 2024 року за призовом під час мобілізації, звільнений з військової служби у відставку відповідно до пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «б» (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців).
Під час звільнення з військової служби позивачу виплачено грошову премію у розмірі 489,00% за період з 01.08.2024 по 30.08.2024 в повному обсязі; надбавку у розмірі 65% за особливості проходження служби за період з 01.08.2024 по 30.08.2024 в повному обсязі; грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік у розмірі 23  695,88 грн; компенсацію за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік у кількості 15 діб; компенсацію за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 2023 рік у кількості 30 діб; компенсацію за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 2024 рік у кількості 20 діб; компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2023 по 2024 роки у кількості 28 днів; одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців служби.
Стосовно питання виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби суд зазначає наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, застосовується в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до статті 1-2 якого військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в  Конституції України  та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ у редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби (27 червня 2024 року), встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби за станом здоров`я.
За змістом абзацу четвертого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Абзацом 24 підпункту 3 пункту другого статті 15 Закону № 2011-XI передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України. 
Позивача звільнено з військової служби за станом здоров`я.
При цьому наказом військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2024 року № 239 (а.с. 15) передбачена виплата ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців служби.
Абзацом 7 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XI передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі – Порядок № 260).
Положеннями розділу XXXII Порядку №260, який урегульовує питання виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, зокрема, визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний  рік служби (пункт 1). 
Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, при звільненні зі служби після прийняття рішення про демобілізацію виплачується грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460 (пункт 4). 
Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад – щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою; які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення; яких відсторонено від посад відповідно до Кримінального процесуального кодексу України або яких відсторонено від виконання службових повноважень у зв`язку зі складанням щодо них протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород), на які мали право військовослужбовці за останньою займаною посадою на день відсторонення від посад (відсторонення від виконання службових повноважень) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення. Військовослужбовцям льотно-підйомного складу, які звільнені з льотної роботи на підставі постанови військово-лікарської комісії та які у зв`язку з цим звільняються з військової служби, для обчислення одноразової грошової допомоги включаються щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) в розмірах, встановлених для цієї категорії військовослужбовців. Військовослужбовцям, які після прибуття для подальшого проходження військової служби до Збройних Сил України з державних органів, установ, організацій зараховані у розпорядження та звільняються зі служби, розмір одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби обчислюється виходячи з окладів за посадами, які вони обіймали в цих органах, установах, організаціях, та інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій (пункт 5). У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (пункт 7). 
Для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами) (пункт 8).
На виконання вимог пункту 2 статті 15 Закону №2011-XI постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 затверджено Порядок та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією (далі – Порядок №460), пунктами 1-4 якого визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі – військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі – допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».
Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.
Суд зауважує, що положеннями Закону №2011-XI не передбачено можливості набуття військовослужбовцем права на виплату декількох одноразових допомог при звільненні з різних підстав набуття права на них.
Верховним Судом у постанові від 21 серпня 2025 року у справі № 160/32903/23, у якій спірним було питання розміру одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, зауважено, що Закон №2011-XIІ містить пряму норму (абзац сьомий пункту 2 статті 15), яка право визначати умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, делегувала Кабінету Міністрів України, який, своєю чергою, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ, постановою від 17 вересня 2014 року №460 затвердив Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (Порядок №460), де установлено окремий розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби.
Верховний Суд у наведеній постанові дійшов висновку, за яким виходячи із положень абзацу сьомого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ та пункту 1 Порядку №460, у ОСОБА_1 виникло право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі, визначеному саме Порядком №460 (4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення).
Враховуючи приведені висновки Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд доходить до висновку, що при звільненні з військової служби позивач як військовослужбовець, що проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, відповідно до абзацу 7 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XI та Порядку №460 мав право на одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення, отриманого ним за кожний повний календарний місяць служби, яка йому виплачена відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №239 від 30 серпня 2024 року. 
Таким чином, суд визнає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.
Доводи апелянта про те, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік прямо передбачена законом, спростовані приведеними висновками суду.
Наступним спірним питанням є питання виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Частиною другою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами 1 та 2 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова № 794) затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1.
Підпунктом 3 пункту 5 постанови №704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право, крім іншого, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі - Порядок № 260). 
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Пункт 7 розділу XXIV Порядку №260 визначає, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги (пункт 9 розділу XXIV Порядку №260).
За рішенням Міністра оборони України від 16 січня 2024 року № 183/уд матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:
смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;
поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;
у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;
порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:
онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);
захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;
безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;
сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується один раз у 2024 році за однією з вищезазначених підстав внаслідок події, яка настала у 2024 році або у 2023 році, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події (крім підстав зазначених в абзацах четвертому та дев`ятому цього пункту). Інші підстави для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та її розміри будуть доведені окремим рішенням Міністра оборони України.
Отже, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника, рішення про її надання приймається на підставі поданої військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем проходження військової служби у порядку, встановленому рішенням Міністра оборони України. 
При цьому за рішенням Міністра оборони України у 2024 році виплата цієї допомоги здійснюється за наявності виключних підстав, вказаних вище.
Суд відхиляє доводи апелянта стосовно того, що його право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань встановлено постановою №704, адже пункт 5 постанови №704 визначає право, а не обов`язок керівника надавати військовослужбовцю матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, і виключно в межах асигнувань, що виділяються на утримання органу.
При цьому за положеннями статті 9 Закону №2011-XII визначення порядку виплати грошового забезпечення, до складу якого входить і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, віднесено до компетенції Міністра оборони України, яким реалізовано такі повноваження шляхом прийняття рішення від 16 січня 2024 року № 183/уд про встановлення виключних умови, за наявності яких виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям у 2024 році.
Перелік таких виключних умов на включає отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану, а матеріали справи не містять доказів того, що внаслідок отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, позивачу встановлено інвалідність, або наявності інших виключних підстав для виплати матеріальної допомоги у 2024 році.
Також суд визнає обґрунтованими зауваження суду першої інстанції про відсутність самого факту звернення позивача до військової частини НОМЕР_1 із рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році.
Тому суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність у відповідача підстав для виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році та про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.
Посилання апелянта на помилковість висновку суду першої інстанції про неподання ним рапортів суд відхиляє, адже судом також не встановлено подання позивачем рапорту про виплату матеріально допомоги, проте, як вказано вище, за положеннями пункту 9 розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Стосовно питання виплати надбавки за вислугу років суд зазначає наступне.
Пунктом 6 постанови №704 передбачено виплату військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу надбавки за вислугу років в розмірах згідно з додатком 16, а військовослужбовцям розвідувальних органів (крім військовослужбовців строкової військової служби) - в розмірі 3 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік вислуги років, але не більше 50 відсотків посадового окладу. 
Додатком 16 до постанови №704 визначено розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, зокрема вислуга від 1 до 5 років в розмірі 25%.
Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків.
Довідкою про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення від 23 грудня 2024 року №3074/27 та розрахунково-платіжною відомістю на виплату грошового забезпечення позивачу за серпень 2024 року підтверджено, що позивачу у період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 виплачувалась надбавка за вислугу років в розмірі 25 %, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Апелянтом не приведено доводів у спростування висновку суду першої інстанції в цій частині.
Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції, який слугував підставою для відмову у задоволенні позовних вимог.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржене, тому судом не переглядається.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року в справі № 280/11316/24 залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року в справі № 280/11316/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 01 жовтня 2025 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 01 жовтня 2025 року.
   
    Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко