КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                            
№ 22-ц/824/14395/2025                                                                                                      
 
                                                 П О С Т А Н О В А
 
                                        І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
      28 жовтня 2025 року                                                                місто Київ                          
                                                                                                        справа №755/7735/25                               
 
  Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Борисової О.В.,
                                  суддів  Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.
                  
  розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Коваленко І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Дев`ята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-
 
                 В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2025 року позивачзвернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу літера «А» по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання позивачем копіїухвали.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року  позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачуу зв`язку із неусуненням недоліків.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції не звернув уваги, що після подання заяви про усунення недоліків та уточненого позову - позов ОСОБА_1 повністю відповідав вимогам ст.175 та ст.177 ЦПК. 
Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на усунення недоліків позивачем та безпідставно повернув позов, при цьому вдався до оцінки зазначених у позові обставин, фактично вказавши на безпідставність заявлених позовних вимог, що не належить до повноважень суду на стадії відкриття провадження у справі. 
Вказував, що суд не взяв до уваги, що у заяві про усунення недоліків та в уточненій позовній заяві правильно зазначено відповідача - Київську міську раду. Також на виконання вимог ухвали суду зазначено правове та фактологічне обґрунтування позову із посиланням на всі відомі позивачу обставини.
Зазначав, що висновки суду про необхідність повторного звернення до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину та подання технічного паспорту на будинок - передчасні, оскільки на стадії відкриття провадження у справі суд не має права робити висновки про доведеність чи недоведеність позовних вимог, а також не надає оцінку обґрунтованості обставинам, які заявлені в позові.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно з ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про повернення позовної заяви, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вимоги до форми і змісту позовної заяви викладені у ст.175 ЦПК України, згідно вимог якої у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, внесе у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2025 року позивач звернулася до суду із позовом доКиївської міської державної адміністрації про визнання права власності на майно в порядку спадкування.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не пізніше десятим днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Залишаючи позовну заяву  ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції виходив з того, що:
позивач не зазначив всі обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог;
виходячи із змісту позовних вимог, позивачем обрано такий спосіб захисту порушених прав як визнання права власності на майно та відповідачем зазначено Київську міську державну адміністрацію, однак у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування;
позивачем не було дотримано відповідної процедури при оформленні спадкових прав на нерухоме майно: спадкоємець не надав приватному нотаріусу правовстановлюючий документ на житловий будинок садибного типу за адресою:  АДРЕСА_1 , що покладало на нотаріуса обов'язок вирішити питання про прийняття чи не прийняття вказаного документу для видачі свідоцтва про право на спадщину. При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження;
додані до заяви документи, всупереч вимогам п.2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином;
позивачем заявлено вимогу майнового характеру (визнання права власності), за яку необхідно сплатити судовий збір та надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
На виконання вимог ухвали від 12 травня 2025 року позивачем була надана заява про усунення недоліків. Одночасно із заявою подано позовну заяву в новій редакції з додатками до неї та обгрунтуванням позовних вимог, в якій замінено неналежного відповідача з Київської міської державної адміністрації на належного Київську міську раду, та залучено до участі у справі в якості третьої особи Дев`яту Київську державну нотаріальну контору.
Також позивачем надано квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд виходив з того, що позивачем не виправлено недоліки викладені в ухвалі суду від 12 травня 2025 року. Зокрема, в ухвалі суд звертав увагу на наступні недоліки: «Разом з тим, як убачається з наданих до суду документів постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок та на земельну ділянку, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , датована «01 квітня 2025 року». У той же час з доданої до позовної заяви копії технічного паспорту на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що технічний паспорт сформований «04 квітня 2025 року», що свідчить, що технічний паспорт приватному нотаріусу не надавався, оскільки був виготовлений вже після винесення постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Суд першої інстанції вважав,що позивачем не було дотримано відповідної процедури при оформленні спадкових прав на нерухоме майно: спадкоємець не надав приватному нотаріусу правовстановлюючий документ на житловий будинок садибного типу за адресою:  АДРЕСА_1 , що покладало на нотаріуса обов'язок вирішити питання про прийняття чи не прийняття вказаного документу для видачі свідоцтва про право на спадщину. При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на 24 червня 2025 року заявник не усунув недоліки, що викладені в ухвалі суду від 12 травня 2025 року.
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.
При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя лише перевіряє, чи має заявник, відповідно до статті 4 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач зазначила обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено, що до матеріалів справи вонанадаладокази якими, на її думку, ці обставини підтверджуються.
Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Аналіз наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні справи - спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху. Позивач виправила недоліки позовної заяви на власний розсуд.
Колегія суддів вважає, що позивач виконалавимоги суду першої інстанції,викладені в ухвалі суду від 12 травня 2025 року, а тому підстав повертати їй позовну заяву у суду першої інстанції не було.
За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, та припустився надмірного формалізму, чим фактично позбавив позивача права на доступ до правосуддя.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.
 
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
              
Головуючий:
 
Судді: