ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
22 жовтня 2025 року
м. Київ
 
справа № 686/18930/21
провадження № 51-3683км24
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
засудженого                                              ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
захисника                                                   ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргузахисника засудженого ОСОБА_6 ? адвоката ОСОБА_7 на вироки Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2023 року та Тернопільського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року щодо 
 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2021 року більш суворим за цим вироком остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
 
Згідно з вироком 8 листопада 2020 року близько 18:00, у   ОСОБА_6 , який перебував у м. Хмельницькому, на ґрунті давніх неприязних відносин із ОСОБА_8 виник злочинний умисел на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень.
 
Реалізовуючи цей злочинний умисел, ОСОБА_6 разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 приїхали на автомобілі марки ВАЗ-2105, д. н. з. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 , до місця проживання ОСОБА_8 , а саме на вул. Шептицького в м. Хмельницькому. Там ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_8 , після чого вони сіли в автомобіль, де між ними розпочався словесний конфлікт. Далі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_6 , поїхали в напрямку с. Стуфчинці Хмельницького району Хмельницької області. Проїхавши цей населений пункт, вони попрямували в напрямку с. Шпичинці того ж району і зупинилися в лісосмузі між двома населеними пунктами.
 
Тоді ж, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_6 разом з останнім вийшли з автомобіля та відійшли від нього в напрямку лісосмуги, де в них продовжився словесний конфлікт.
 
Цього ж дня близько 19:00 у ході словесного конфлікту ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, із прикладанням значної сили заподіяв щонайменше два удари в ділянку обличчя ОСОБА_8 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у ділянках обох повік очей і по одному крововиливу під кон`юнктивами зовнішньої та внутрішньої половини лівого ока, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_8 упав на землю.
 
Далі ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, із прикладанням значної сили завдав кулаками і ногами щонайменше п`яти ударів у ділянку грудної клітки ОСОБА_8 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла грудини, перелому 3 і 4-го ребер по правій середньоключичній та 9 і 10-го ребер по правій передній пахвовій лініях, крововиливу в м`яких тканинах передньої поверхні грудної клітки у верхній третині справа, крововиливу в м`яких тканинах передньої поверхні грудної клітки в нижній третині справа, які мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також вказаними протиправними діями він спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді повного розриву селезінки на рівні переднього її кінця, переломів 2?9-го ребер по лівій середньоключичній лініх, 10 і 11-го ребер по лівій задній пахвовій лінії та 8?11 ребер по лівій лопатковій лінії, крововиливу в м`яких тканинах передньої поверхні грудної клітки в середній третині зліва, крововиливу в м`яких тканинах передньої поверхні грудної клітки в нижній третині зліва та лівої підреберної ділянки і крововиливу в м`яких тканинах лівої задньо-бокової поверхні грудної клітки в нижній третині, які належать до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
 
Смерть потерпілого ОСОБА_8 настала внаслідок закритої тупої травми грудної клітки і живота у вигляді повного розриву селезінки на рівні переднього її кінця, численних переломів ребер та крововиливів у м`яких тканинах лівої половини грудної клітки через короткий проміжок часу.
 
Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів. 
 
Хмельницький апеляційний суд вироком від 15 квітня 2024 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасував та ухвалив новий вирок, яким призначив  ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
 
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року ухвалено виконувати самостійно.
 
У решті судове рішення першої інстанції залишено без зміни.
 
Верховний Суд постановою від 22 жовтня 2024 року скасував вирок Хмельницького апеляційного суду від 15 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6  і призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
 
Тернопільський апеляційний суд вироком від 22 квітня 2025 року скасував вирок місцевого суду в частині призначеного покарання та ухвалив новий вирок, яким призначив  ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
 
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року ухвалено виконувати самостійно.
 
У решті судове рішення першої інстанції залишено без зміни.
 
Вимоги та доводи, викладені в касаційній скарзі
 
У касаційній скарзі захисник засудженого просить скасувати вироки Хмельницького міськрайонного суду від 10 жовтня 2023 року та Тернопільського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
 
Посилається на те, що 10 жовтня 2023 року в місцевому суді мало бути проголошено вирок, однак цього зроблено не було, крім того, ОСОБА_6 у цей день взагалі не було доставлено зі слідчого ізолятора, чим порушено його право на захист.
 
Стверджує, що апеляційний суд належним чином не дослідив відеореєстратора, який було вилучено з автомобіля підзахисного, зокрема не призначив заявленої стороною захисту експертизи. При цьому наполягає, що відеозапис з реєстратора підтверджує його показання про те, що свідок ОСОБА_9 або інша особа, яка була з ними в автомобілі, могли вчинити інкримінований засудженому злочин.
 
На думку захисту, фактичні дані протоколу огляду трупа від 09 листопада 2020 року є недопустимими доказами, як і інші похідні від нього докази. При цьому вказує, що свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не були присутні під час слідчої дії. Акцентує, що апеляційний суд відмовив йому в клопотанні про дослідження протоколу огляду трупа та про допит свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .
 
Касатор посилається на те, що відповідно до протоколу огляду місця події та висновку експерта від 10 листопада 2021 року № СЕ- 19/102-21/6044 на недопалку сигарети (виявленого на місці скоєння злочину біля трупа) є генетичні зразки епітелію свідка ОСОБА_9 , що підтверджує надання неправдивих даних останнім, який категорично заперечував перебування в місці виявлення загиблого та в ході допиту повідомив суду, що «це вітром занесло». Водночас заявляє, що колегія апеляційного суду відмовила йому в дослідженні вказаного висновку без жодної аргументації.
 
На переконання захисника, протокол огляду місця події та похідні від нього докази також є недопустимими, оскільки:
•       четвертий учасник слідчої дії (лікар Кадовлянський) не підписав протоколу;
•       відсутня посада та прізвище особи, яка складала протокол (лише на останній сторінці зазначено, що підписав слідчий ОСОБА_12 ).
 
Захист указує на невиконання вимог ст. 290 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), оскільки всупереч п. 1 ч. 2 ст. 109 цього Кодексу в реєстрі не зазначено часу закінчення досудового слідства і повідомлення стороні захисту та відкриття матеріалів справи. Також відсутнє повідомлення і протокол щодо закінчення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та відкриття матеріалів протилежній стороні для ознайомлення.
 
Наголошує, що клопотав перед апеляційним судом про дослідження матеріалів провадження (томи 1 ? 3) для підтвердження відсутності повідомлення, протоколу щодо закінчення досудового розслідування, відкриття матеріалів протилежній стороні та ознайомлення зі справою, однак йому було відмовлено.
 
Сторона захисту вказує, що відповідно до журналів судових засідань від 09, 16 і 30 серпня 2021 року прокурор не оголошував обвинувального акта, суд не визначав обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження і відомості, про клопотання прокурора щодо долучення матеріалів кримінального провадження відсутні, чим порушено норми процесуального права, оскільки суд не впевнився, що поданий обвинувальний акт відповідає законодавству, не перевірив його за критеріями прийнятності, викладеними в ст. 291 КПК.
 
Звертає увагу, що Тернопільський апеляційний суд відмовив йому в задоволенні клопотання щодо дослідження журналів судових засідань.
 
Касатор посилається на те, що суд неповно дослідив докази стосовно мотиву вчинення злочину, а тому, у будь-якому випадку, неправильно кваліфікував дії засудженого.
 
У касаційній скарзі містяться й інші доводи, які зводяться до незгоди з фактичними обставинами кримінального провадження, установленими судами першої та апеляційної інстанцій.
 
Також до суду надійшла письмова «правова позиція» засудженого, в якій він просить скасувати вироки та направити кримінальне провадження для повторного розгляду до місцевого суду.
 
Позиції учасників судового провадження
 
Засуджений та захисник підтримали касаційну скаргу, просили її задовольнити. Крім того, захисник звернув увагу на те, що свідок  ОСОБА_9 , як і засуджений, повідомляв про четверту особу, яка перебувала з ними, однак, цього апеляційним судом не враховано.
 
Прокурор просила частково задовольнити касаційну скаргу, скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Верховного Суду від них не надходило. 
 
Мотиви Суду
 
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, захисника, прокурора, перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, та матеріали кримінального провадження, Суд дійшов таких висновків.
 
За правилами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Як установлено ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
 
Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК та на які є посилання в касаційній скарзі захисника, не є, з огляду на ч. 1 ст. 438 КПК, предметом дослідження та перевірки касаційним судом.
 
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 439 КПК вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.
 
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2024 року скасовано ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 квітня 2024 року та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Як убачається зі змісту постанови Верховного Суду, підставами для скасування попереднього вироку апеляційного суду стало те, що цей суд із достатньою повнотою не перевірив доводів, зазначених в апеляційних скаргах захисту, не навів переконливих мотивів на їх спростування і не дав на них відповіді, не проаналізував та не оцінив доказів, на які посилалася сторона захисту. При цьому аргументованих відповідей на деякі доводи апеляційних скарг сторони захисту не дав, належним чином своє рішення не вмотивував та не зазначив в ухвалі обґрунтованих підстав, з яких апеляційні скарги захисту залишив без задоволення.
 
Зокрема, Верховний Суд звернув увагу на доводи засудженого про те, що він тілесних ушкоджень потерпілому не заподіював і що його доводи підтверджуються записом відеореєстратора, який був вилучений у його автомобілі під час досудового розслідування та визнаний речовим доказом.
 
На цьому засуджений наполягав і в ході касаційного розгляду, стверджуючи, що всупереч вимогам ст. 22 КПК суди першої та апеляційної інстанцій обмежили його право відстояти свою правову позицію і дослідити вказаний речовий доказ, який був у розпорядженні сторони обвинувачення та який відповідно до ст. 290 КПК мав бути відкритий стороні захисту як такий, що його виправдовує. 
 
Зазначені доводи залишилися без належної оцінки та перевірки з боку апеляційного суду, що, на думку колегії суддів, могло вплинути на законність і обґрунтованість прийнятого рішення.
 
Водночас із системного аналізу кримінального процесуального закону випливає, що висновки і вказівки суду касаційної інстанції для судів першої та апеляційної інстанцій є імперативом.
 
Отже, перед судом апеляційної інстанції касаційний суд ставив завдання перевірити належним чином доводи засудженого про його непричетність до вчинення кримінального правопорушення, яка підтверджується вилученим стороною обвинувачення відеореєстратором.
 
Проте під час повторного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції, всупереч вимогам ч. 2 ст. 439 КПК, не виконав вказівок суду, який розглянув справу в касаційному порядку, не дотримався вимог статей 370, 419 КПК і не забезпечив повного й об`єктивного дослідження вказаного речового доказу, при цьому відповідно до запису судового засідання послався, що залучає до дослідження спеціаліста, однак його даних, технічної підготовки не встановлював, дії, які він вчиняв для перегляду інформації з відеореєстратора, не відображено ні в журналі, ні на записі судового засідання.
 
Крім того, пояснення спеціаліста, надані колегії суддів щодо відеореєстратора, на технічному записі не прослуховуються.
 
З метою дотримання приписів статей 94, 419 КПК апеляційний суд не вжив належних заходів щодо залучення спеціаліста з урахуванням вимог  указаного Кодексу (статті 71, 72 КПК), а далі відмовив у призначенні експертизи відеозапису від 8 листопада 2020 року (дата вчинення злочину) та, на думку колегії суддів, у супереч положенням ст. 370 КПК передчасно прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту. 
 
Зробивши висновок про те, що відсутність запису (у зв`язку з неможливістю його перегляду) на відеореєстраторі не спростовує винуватості ОСОБА_6 , апеляційний суд не відреагував на доводи сторони захисту стосовно того, що фактичні дані з відеореєстратора, вилученого під час обшуку автомобіля ОСОБА_6 16 грудня 2020 року, не підтверджують його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК.
 
Не дотримався апеляційний суд вимог ст. 419 КПК і під час перевірки доводів сторони захисту про те, що невинуватість ОСОБА_6 та правдивість його показань підтверджуються виявленням біля трупа потерпілого генетичних ознак клітин з ядрами, знайдених на поверхні недопалка з маркуванням «Ротманс Демі Блу», що збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка букального епітелію свідка ОСОБА_9 .
 
Апеляційний суд не провів належного аналізу щодо перевірки доводів сторони захисту, зокрема не зіставив та не оцінив інформації про місце виявлення трупа потерпілого, те, на якій відстані від нього лежав недопалок і був розташований автомобіль, де відносно трупа перебував свідок ОСОБА_9 , чи міг і за яких обставин недопалок потрапити в місце, де був виявлений, і як установлені обставини впливають на достовірність показань засудженого та вказаного свідка. 
 
Тобто всупереч приписам ч. 2 ст. 439 КПК суд апеляційної інстанції не виконав вказівок суду, який розглянув справу в касаційному порядку, не дотримався вимог ст. 419 КПК під час перегляду апеляційної скарги, чим допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке, з огляду на ч. 1 ст. 412 КПК, слід визнати істотним, оскільки воно могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
 
Таким чином, вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Враховуючи вимоги та доводи касаційної скарги, вона підлягає частковому задоволенню.
 
Під час нового розгляду справи апеляційному суду слід урахувати наведене, ретельно, використовуючи всі процесуальні можливості, здійснити перевірку доводів сторони захисту та ухвалити законне, обґрунтоване, належним чином умотивоване рішення.
 
Інші доводи апеляційної та касаційної скарг мають бути предметом перегляду суду апеляційної інстанції в ході нового розгляду кримінального провадження.
 
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції розглядає питання про обрання запобіжного заходу під час скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої чи апеляційної інстанції.
 
Ураховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК, та забезпечення можливості проведення нового розгляду судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
 
ухвалив: 
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
 
Вирок Тернопільського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року щодо  ОСОБА_6  скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Обрати  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 
20 грудня 2025 року включно.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

ОСОБА_1                           ОСОБА_2                                 ОСОБА_3