Справа № 465/487/25                                Головуючий у 1 інстанції: Чорний  І. Я. 
Провадження № 33/811/1360/25                 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 27 березня 2025 року,
з участю правопорушника – ОСОБА_1 ,
захисника правопорушника – адвоката Новіцького П.М. 

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
       Згідно постанови судді, 15 січня 2025 року о 20:25 у м.Львові, по вул. В.Великого 61, водій автомобіля Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем BMW 320 н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.13.1, 2.3Б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
       Крім цього, 15 січня 2025 року о 20:25 у м.Львові, по вул. В.Великого 61, водій автомобіля Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 скоївши ДТП, а саме, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем BMW 320 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , після чого покинув місце події без повідомлення органів Національної поліції. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.
        Також 15 січня 2025 року о 20:25 у м.Львові, по вул. В.Великого 85А, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів, порушення мовлення (нечітка вимова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на спеціальному пристрої «Драгер» та у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудні камери. Своїми діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст. 130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що місцевий суд, в порушення вимог ст. ст. 7,9 КУпАП, допустив спрощений підхід при розгляді справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 130, 122-4, ст. 124 КУпАП. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, мотивуючи тим, що розгляд справи відбувся у відсутності правопорушника, копію оскаржуваного рішення останній не отримував; скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративних правопорушень. 
       У доповненнях до апеляційної скарги правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Новіцький П.М. зазначає, що оскаржувана постанова в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є незаконною. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП не може вважатися допустимим доказом вини особи, з огляду на те, що такий складений з порушенням норм права. Крім цього, апелянт стверджує, що в матеріалах справи відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки, як вбачається із відеозапису події, коли підійшли працівники поліції, останній знаходився в автомобілі, проте, не здійснював рух. 
Просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
       Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1  та виступ його захисника – адвоката Новіцького П.М. про задоволення апеляційної скарги в частині притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
       Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.    
       Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП, який грунтується на сукупності досліджених та перевірених судом доказів. 
       Такий висновок суду першої інстанції, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у постанові, обгрунтований наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні,  зокрема: протоколами про адміністративні правопорушення серій ЕПР1 №222056, ЕПР1 №222032, ЕПР1 №221996 від 15 січня 2025 року, де викладені фабули вчинених правопорушень; схемою місця ДТП від 15 січня 2025 року, на якій зображено розташування транспортних засобів у момент ДТП; поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відеозаписами подій, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку, з чим погоджується і апеляційний суд. 
        Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
               Що стосується доводів адвоката Новіцького П.М. про невідповідність вимогам закону протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, то такі суд вважає безпідставними, оскільки наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №221996 від 15 січня 2025 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника. 
               Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, проте, від підпису та пояснень останній відмовився, про що було зроблено відповідні відмітки у такому. 
               При цьому, ОСОБА_1 не вносив до протоколу жодних заперечень щодо обставин, викладених у ньому. 
        Крім цього, в суді апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 пояснив, що у зазначений у протоколах про адміністративні правопорушення день керував транспортним засобом, вчинив зіткнення з іншим автомобілем, яке не відчув та в подальшому, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, тим самим фактично визнав себе винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП.
               Апеляційний суд не бере до уваги твердження адвоката в частині недоведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій. 
       Таким чином, доводи апелянтів про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчинених правопорушень, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
        З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в:

поновити правопорушнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Франківського районного суду м.Львова від 27 березня 2025 року.
       Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 27 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) 

рік – без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

      Суддя                 Галапац І.І.