П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/6179/22	

 	Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.                                  Дата і місце ухвалення: 18.08.2025р., м. Одеса                                         	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.
      
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року за заявою ОСОБА_1 , поданою в порядку ст.382 КАС України, про зобов`язання подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо не проведення з 01.12.2019р. перерахунку пенсії ОСОБА_1 за оновленою довідкою від 12.07.2021р. №33/36-1794 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, наданою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, вирішити питання про перерахунок та виплату основного розміру пенсії з 01.12.2019р. ОСОБА_1 на підставі нової довідки від 12.07.2021р. №33/36-1794 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, наданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області».
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 900,00 грн.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022р. змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2022р. шляхом викладення абзацу третього його резолютивної частини в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019р. з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, про які вказано в довідці про розмір грошового забезпечення від 12.07.2021р. №33/36-1794, наданій Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», та здійснити відповідні виплати з урахуванням вже виплачених сум».
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2022р. залишено без змін.
Стягнуто з ГУ ПФУ за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 744,30 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, та 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу.
08.08.2025р. ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2022р. та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022р. у справі №420/6179/22 в частині стягнення судових витрат (судового збору та витрат на правову допомогу) за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ПФУ в Одеській області.
В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що 30.01.2023р. на адресу ГУ Державної казначейської служби в Одеській області його представником адвокатом Згодою О.О. направлено адвокатський запит за вих. №479/01-23 від 30.01.2023р. з проханням надати інформацію про причини не виконання вищевказаних судових рішень в частині вимог про стягнення судових витрат, однак до теперішнього часу відповіді на даний адвокатський запит не надано, судові рішення не виконані та про причини такого невиконання заявника не повідомлено.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу від 18.08.2025р. та задовольнити подану ним заяву про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спірного питання суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду. Судом не враховано, що прийняття рішення про задоволення або про відмову  в задоволенні заяви про встановлення судового контролю ставиться у залежність від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати. Судом не досліджувалися обставини стосовно ухиляння ГУ ПФУ в Одеській області від виконання судового рішення по справі №420/6179/22. 
Також, апелянт посилається на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що положення щодо зобов`язання подання звіту про виконання рішення суду застосовуються виключно щодо вирішення спору по суті позовних вимог.  Зі змісту ст.244 КАС України слідує, що суд при ухваленні судового рішення вирішує питання не тільки стосовно задоволення або відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому, жодним нормативно-правовим актом  не визначено, що рішення суду підлягає виконанню лише в частині, що стосується позовних вимог, а тому, за твердженнями апелянта, встановлення судового контролю за його виконанням не може бути обмежено виконанням або невиконанням судового рішення в частині вирішення справи по суті. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.
В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024р. №4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024р., змінений механізм судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, у тому числі КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1 - 382-3 та статтю 382 викладено в новій редакції.
Пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 21.11.2024р. №4094-IX установлено, що справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України (в редакції Закону №4094-IX) суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, вказаною нормою КАС України передбачено безальтернативне встановлення судом, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, судового контролю за виконанням такого рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, у конкретному переліку справ, а саме: справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг саме за письмовою заявою заявника.
Разом з тим, в інших справах, які не належать до категорій справ, вказаних в абз.2 ч.1 ст.382 КАС України, а також щодо стягнення судових витрат по справі, з урахуванням приписів абз1. ч.1, ч.5 ст.382 КАС України, передбачено саме право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Зазначене право реалізується судом залежно від обставин конкретної справи та дій суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо виконання судового рішення.
Інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. 
Для застосування наведених процесуальних заходів повинні існувати відповідні правові підстави. Зокрема, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення у порядку ст.382 КАС України може слугувати наявність у суду об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю судове рішення залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. 
Необхідність застосування судового контролю має бути належним чином обґрунтована стороною у справі з огляду на доцільність вжиття такого процесуального механізму або потребує наявності певних сумнівів у суду щодо виконання суб`єктом владних повноважень його рішення, чи інших значущих підстав. Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.
Обґрунтовуючи подану заяву про встановлення судового контролю по справі №420/6179/22 в частині стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області судових витрат по справі ОСОБА_1 зазначає, що виконавчі листи щодо стягнення судового збору були направлені 12.09.2022р. його представником - адвокатом Згодою О.О. для виконання на адресу ГУ Державної казначейської служби в Одеській області. Листом від  21.09.2022р. ГУ Державної казначейської служби в Одеській області повідомило про необхідність надання реквізитів банківського рахунку ОСОБА_1 з метою виконання судових рішень. Відповідні реквізити надісланого до органу ДКС листом від 05.10.2022р., однак  кошти заявнику не перераховані. На звернення представника ОСОБА_1 - адвоката Згоди О.О. 30.01.2023р. до ГУ Державної казначейської служби в Одеській області з адвокатським запитом щодо надання інформації про причини не виконання судових рішень, відповіді не отримано, про причини невиконання судового рішення заявника не повідомлено.
Зазначене, за твердженням ОСОБА_1 , свідчить про ухилення відповідача від виконання судового рішення та/або про відсутність у нього наміру його виконувати.
Колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи апелянта, оскільки враховуючи, що чинним КАС України передбачено покладення обов`язку подання звіту саме на відповідача – суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, тому при вирішенні відповідного питання суд, передусім, повинен надати оцінку діям відповідача щодо виконання ним рішення суду.
В даному випадку ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги щодо встановлення судового контролю по справі діями (бездіяльністю) органу ДКС, як органу виконання судового рішення. При цьому, ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції позивачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що наразі рішення суду по справі №420/6179/22 в частині стягнення судових витрат по справі залишається невиконаним з вини саме відповідача – суб`єкта владних повноважень, яким у даному випадку є ГУ ПФУ в Одеській області. 
Судом не встановлено обставини стосовно ухиляння ГУ ПФУ в Одеській області від виконання судового рішення по справі №420/6179/22.
За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_1 не доведено наявності обставин, з якими КАС України пов`язує необхідність встановлення судового контролю. 
Поряд з цим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, що положення КАС України щодо зобов`язання  подання звіту про виконання рішення суду застосовуються виключно щодо вирішення спору по суті позовних вимог (матеріально-правових вимог позивача до відповідача).
Як слідує зі змісту частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує не тільки питання щодо задоволення або відмову в задоволенні позову, а й щодо розподілу між сторонами судових витрат по справі. 
Питання щодо розподілу судових витрат по справі є невід`ємною складовою судового рішення, яким закінчується розгляд справи, та є обов`язковим для виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених як законодавством про виконавче провадження, так і Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому, чинне законодавство не встановлює залежності щодо звернення до суду із заявою в порядку ст.382 КАС України від того, в якій частині не виконується рішення суду, яке набрало законної сили.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про неможливість встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в частині розподілу судових витрат. 
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною четвертою статті 317 КАС України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
На підставі викладеного колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржувану ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року в частині обґрунтування підстав для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.382 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Змінити мотивувальну частину ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року в частині обґрунтування підстав для відмови в задоволенні заяви   ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.382 КАС України, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року по справі №420/6179/22 щодо стягнення судових витрат.
В іншій частині оскаржувану ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 вересня 2025 року.                                                                      

Головуючий:                                                                                                                    І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                       О.В. Лук`янчук