Єдиний унікальний номер справи № 382/1389/24
Провадження № 22-ц/824/3100/2025

 
П О С Т А Н О В А
 
 І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
23 вересня 2025 року                                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді                  Журби С.О., 
суддів                                       Писаної Т.О., Приходька К.П., 
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
В С Т А Н О В И В:
 
  27.07.2024 року позивач звернувся через підсистему «Електронний суд» до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 38 112,99 грн та судові витрати по справі, в тому числі 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.11.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 751480. Відповідно до умов Договору, відповідач отримав кредит в сумі 15 000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, з терміном повернення 14.11.2024 року (включно). ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало свої обов`язки за Договором та надало відповідачу кредитні кошти. 03.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право грошової вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 751480 від 14 листопада 2021 року. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення відповідач не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
27 серпня 2024 року від відповідача до  суду першої інстанції подано заяву, яка по суті є відзивом на позов, у якій він зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнав та в їх задоволенні просив відмовити, оскільки позивачем не надано належних доказів щодо перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором. Також в матеріалах справи відсутні реєстри передачі права вимоги, відтак не доведено право позивача виступати кредитором в цих правовідносинах. В поданій заяві відповідач просив слухати справу у його відсутність.
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 30 серпня 2024 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" 38 112,99 грн заборгованості; стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" 2422,40 грн судового збору та 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 24 вересня 2024 року надав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не повно встановлено обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті, зокрема: момент та підстави виникнення грошових зобов`язань; суд дійшов висновків, які суперечать фактичним обставинам справи судом не було взято до уваги те, що позивачем  не надано належних доказів щодо перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором, що суперечить п.п. 2.1., 2.4. Договору про надання споживчого кредиту № 751480 від 14 листопада 2021 року; судом першої інстанції не отримано від позивача первинних документів, а розрахунок  заборгованості не є таким, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві. 
09 грудня 2024 року на адресу апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначили, що обставина перерахунку позикодавцем відповідачу коштів підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 30 серпня 2023 року, згідно якого 14 листопада 2021 року було успішно перераховано кошти у розмірі 15 000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.
Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Позивач також належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги на рішення суду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується супровідним листом та звітом про доставку вихідної кореспонденції в електронний кабінет Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в підсистемі «Електронний суд».
У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла такого висновку.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що позивачем надані докази виконання ним умов договору в частині надання кредиту на кредитну картку вказану відповідачем в договорі ( НОМЕР_2 ). Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. При цьому, суд, при розгляді вказаної справи взяв до уваги, що відповідач отримав та користувався вказаними коштами, що стверджується матеріалами справи, тобто використовував їх на власний розсуд, а тому суд першої інстанції вважав, що відповідач знав, що кошти взяті в борг та підлягають поверненню на визначених умовах. Всупереч наведеним вимогам процесуального законодавства, відповідач не надав доказів повної або часткової сплати заборгованості за договором, не спростував розмір заборгованості, заявлений до стягнення позивачем, заперечень щодо розрахунку суми заборгованості та власного розрахунку суду не надав, а також не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі.
Колегія суддів не погоджується такими з висновками суду першої інстанції.
Основним доводом апеляційної скарги було те, що позивачем не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_1 було перераховано товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» кредитні кошти за Договором № 751480 про надання споживчого кредиту від 14 листопада 2021 року, що суперечить п. 2.4. зазначеного договору, тобто судом першої інстанції не отримано від позивача первинних документів, які підтверджують укладення договору на умовах, які вказані товариством. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 0308-23, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 751480 від 14 листопада 2021, що був укладений між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 . Відповідно до витягу з реєстру боржників передана сума заборгованості за вищевказаним договором склала 38 112,99 грн.
Так, 14 листопада 2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 751480. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К147.
Згідно укладеного договору позивачем в порядку установленому розділом 1 договору надано позичальникові кредит на споживчі (особисті) потреби в розмірі 15 000,00 грн, строком на 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 14 листопада 2024 року (включно). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає 224,05 % річних.
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання: у розмірі 15 000,00 грн за реквізитами платіжної картки НОМЕР_2 , у розмірі 3 000,00 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом (п. 2.1 Договору).
На підтвердження виконання умов укладеного договору та перерахування позикодавцем ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» грошових коштів на рахунок позичальника у розмірі 15 000,00 грн позивачем надано лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 30 серпня 2023 року, згідно якого 14 листопада 2021 року було успішно перераховано та зараховано кошти в розмірі 15 000 грн, маска картки НОМЕР_1 .
Звертаючись до суду з позовом, позивач доводив, що первісний кредитор надав кредит відповідачу у розмірі 15 000,00 на умовах Договору, а саме шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_1 .
За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України).
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як вбачається із позовної заяви на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним Договором надано копію відповідного Договору про надання споживчого кредиту № 751480 від 14 листопада 2021 року та додатки, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості та лист від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛВТІЖНІ РІШЕННЯ» про перерахування коштів.
Згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24 червня 2021 у справі № 686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.
Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі -Закон) як спеціальний закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.
Відповідно до п. 16.1. ст. 16. Закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.
Відповідно до п. 17.1. ст. 17 того ж Закону форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.
Згідно з ч. 19.1, 19.2. ст. 19 Закону порядок і строки зберігання, а також процедура знищення електронних документів, що застосовуються при проведенні переказу, встановлюються Національним банком України. Строки зберігання цих документів мають бути не меншими, ніж строки, встановлені для паперових документів аналогічного призначення. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях.
Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» «Первинні документи та регістри бухгалтерського обліку»: Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
В матеріалах справи міститься копія листа від 30 серпня 2023 за Вих. №2646_23083016403 на адресу ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», в якому останній повідомляє про перерахування коштів через систему iPay.ua на підставі договору про переказ коштів ФК № 342 від 02 жовтня 2012 року. При цьому вказаний лист не є первинним бухгалтерським документом, з якого можна встановити дійсність фінансової операції. Крім того, з даного листа вбачається, що ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яке не є учасником даної справи повідомляє ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», про те, що перераховано кошти у розмірі 15 000,00 грн на картку НОМЕР_1 . 
Однак, до позову не долучено доказів на підтвердження підстав здійснення таких фінансових операцій. Копія договору ФК № 342 від 02 жовтня 2012 року до суду першої інстанції не надавалася. А тому, вказаний доказ не свідчить про виконання первісним кредитором умов договору з перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.
Крім того, у всі доказах, наданих до суду, кредитна картка відповідача не містить повного номеру, а має вигляд « НОМЕР_1 », тобто 6 цифр у діапазоні від 0 до 9 приховані символом зірочкою, що фактично позбавляє можливості ототожнити вказаний номер карти із зазначеним у Договорі та усіх інших документа, зокрема листі від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ»,  адже приховані 6 цифр у такому діапазоні можуть утворювати один мільйон комбінацій.
Водночас, долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки по суті є калькуляцією, якою первісний кредитор здійснював нарахування щоденних відсотків. Більш того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не доводить факту перерахування грошових коштів безготівковим шляхом на банківську картку відповідача.
Оскільки до позовної заяви не долучено жодного із цих документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер, колегія суддів приходить до висновку про те, що за кредитним договором позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували, що первісний кредитор виконав зобов`язання щодо видачі грошових коштів на картковий рахунок відповідача, як це передбачено п. 2.4 Кредитного договору.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Суд діє у спосіб, визначений Цивільним процесуальним кодексом України та з власної ініціативи не може долучати до матеріалів справи докази або витребовувати їх.
Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Як вбачається з матеріалів справи, представник товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження обґрунтувань позову в частині виконання зобов`язання первісного кредитора із надання кредиту, шляхом перерахування її на картковий рахунок відповідача надав лист відТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яке не є учасником справи, про перерахування грошових коштів та розрахунок заборгованості, здійснений первісним кредитором, інших доказів на підтвердження заявлених вимог до суду першої інстанції не надав.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом представник позивача  просив розглядати справу без його участі.
Отже, товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» скористалося своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, та не надало до суду першої інстанції належних доказів на підтвердження видачі первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» кредиту ОСОБА_1 у розмірі 15 000,00 грн.
Оскільки, як вказувалося вище, докази, надані позивачем до суду першої інстанції, не підтверджують видачу ТОВ «СЛОН КРЕДИТ»кредиту відповідачу, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
У зв`язку з тим, що суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про виконання умов п. 2.4 Кредитного договору із перерахування первісним кредитором грошових коштів на картковий рахунок відповідача за відсутності первинних бухгалтерських документів на підтвердження таких обставин, то у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підстави для скасування рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, то за приписами ч. 13. ст. 141 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.
Відтак, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 633,60 грн за подання апеляційної скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,
                                      
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ: 42649746, адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
 
Головуючий                                                                                                   С.О. Журба

Судді:                                                                                                              Т.О. Писана 

                                                                                                                        К.П. Приходько