П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/13249/25	
          Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.
                                                                                          Дата і місце ухвалення 17.09.2025р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:     Бойка А.В.,
                         суддів:   Єщенка О.В.,
                                        Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:
У квітні 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову від 18.04.2025 року ВП № 74097823 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі. 
Апелянт зазначив, що Головним управлінням ПФУ в Одеській області, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 року по справі №420/28421/23, яке набрало законної сили 16.01.2024, ОСОБА_1 16.02.2024 проведено нарахування з 01.05.2022 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб”. Апелянт вказав, що розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 становить 16235,17 грн., а сума доплати за період з 01.05.2022 по 29.02.2024 з урахуванням фактично виплачених сум склала 44000,00 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. 
З огляду на зазначене апелянт вважає, що покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. 
В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що станом на 28.04.2025 за рахунок виділеного Пенсійним фондом України фінансування Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою набрання рішеннями законної сили по 19.11.2020 включно. Також зазначив, що бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2024 № 1156. Бюджет Головного управління, передбачений на 2024 рік для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, вичерпано. Додатково повідомлено, що Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік не затверджено, тому Головне управління на сьогодні діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на 2 квартал 2025 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду. 
Щодо подання інформації про потребу в коштах відносно позивача для виконання рішення суду у справі № 420/28421/23, апелянт вказав,  що облік фінансових зобов`язань, що виникають внаслідок нарахування коштів на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі – в автоматизованій базі даних у підсистемі “Реєстр судових рішень” Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (далі – ІКІС ПФ). Пенсійний фонд України автоматичним способом узагальнює обліковану інформацію про суму заборгованості та щомісячно інформує про фінансову потребу Міністерство соціальної політики України, яке є головним розпорядником коштів бюджетної програми за КПКВК 2506080 “Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду”.
В апеляційній скарзі зазначено, що за наданою інформацією Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області внесено до автоматизованої бази даних у підсистемі “Реєстр судових рішень” ІКІС ПФ відомості про зобов`язання з виплати заборгованості на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 у справі № 420/28421/23 у сумі 44000 грн. Відтак з моменту внесення (29.12.2023) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до автоматизованої бази даних у підсистемі “Реєстр судових рішень” ІКІС ПФ відомостей про нараховану суму заборгованості. Апелянт зазначив, що Пенсійний фонд України був проінформований про таке зобов`язання і врахував його при поданні Міністерству соціальної політики України інформації про потребу у коштах. 
З огляду на те, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії, апелянт вважає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Апелянт посилається на те, що вказана позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а.
З огляду на зазначене апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 року та прийняти нове про задоволення позову.
Справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, у зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 року у справі №420/28421/23, яке набрало законної сили 16.01.2024 року, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 , починаючи з 01.05.2022 року щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», в повному обсязі, сплативши різницю з урахуванням раніше виплачених сум.
23.01.2024 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №420/28421/23.
08.02.2024 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденком Олександром Сергійовичем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження 74097823 з виконання виконавчого листа №420/28421/23 від 23.01.2024 року, виданого Одеським окружним адміністративним судом.
Пунктом 2 вказаної постанови було повідомлено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
Листом від 19.02.2024 року за №1500-0505-5/26014 Головне управління ПФУ в Одеській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про те, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 по справі № 420/28421/23, яке набрало законної сили 16.01.2024, ОСОБА_1 16.02.2024 проведено нарахування з 01.05.2022 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, у підтвердження чого боржник надав копію перерахунку пенсії. 
Боржник вказав, що розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 становитиме 16235,17 грн., сума доплати за період з 01.05.2022 по 29.02.2024 з урахуванням фактично виплачених сум склала 44000,00 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.
З огляду на зазначене боржник вважав, що покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Також боржник повідомив, що виплата нарахованої доплати до пенсії за період з 01.05.2022 по 29.02.2024 в сумі 44000,00 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. 
Враховуючи викладене, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України від 02.06.2016 № 1404 «Про виконавче провадження» Головне управління ПФУ просило закінчити виконавче провадження по виконавчому листу № 420/28421/23, виданому 23.01.2024 Одеським окружним адміністративним судом.
Судом встановлено, що разом з вказаним листом боржником були подані виконавцю протоколи перерахунку пенсії за пенсійною справою №N/A12319 – МВС, перераховану з:
- 01 травня 2022 року. Основний розмір пенсії: 62% грошового забезпечення (вислуга років 24). Індексація базового ОСНП (11171,2*00,140). Щомісячна доплата до 2000 відповідно до ПКМУ №713 від 14.07.2021 (згідно рішення суду) – 2000 грн. Підсумок пенсії (з надбавками) – 14735,17 грн. Підстава перерахунку: рішення суду;
- 01 березня 2024 року. Основний розмір пенсії: 62% грошового забезпечення (вислуга років 24). Індексація базового ОСНП 2022 (11171,2*0,140). Індексація базового ОСНП 2023 (12735,17*0,197). Щомісячна доплата до 2000 відповідно до ПКМУ №713 від 14.07.2021 (згідно рішення суду) – 2000 грн. Підсумок пенсії (з надбавками) 16235,17 грн. Підстава перерахунку: рішення суду.
Також надано розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії, за пенсійною справою №N/A12319 – МВС за період травень 2022 року по лютий 2024 року становить 44000,00 грн.
18.04.2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденком Олександром Сергійовичем у ВП №74097823 винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу в розмірі 5100 грн.
Приймаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу, старший державний виконавець посилався на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено лише нарахування доплати до пенсії ОСОБА_1 , проте, як вказав державний виконавець, здійснення нарахування є лише передумовою його виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі відповідно до його змісту, а саме про вжиття всіх можливих заходів відповідно до закону для його виконання. Державний виконавець вказував на те, що посилаючись на внесення суми доплати пенсії за вказаний період та облік суми в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, ГУПФ України в Одеській області не надало доказів на підтвердження цих обставин.
Також у постанові зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання виділення коштів або ж їх перерозподілу для виплати стягувачу нарахованої доплати за рішенням суду. Будь-яких доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду, зокрема щодо відсутності фінансування, боржником до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надавалось. 
Не погоджуючись з вказаною постановою старшого державного виконавця від 18.04.2025 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області оскаржило її до суду першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, з огляду на наступне:
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження” відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно частини 1 статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пунктів 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). 
За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
В свою чергу, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 63 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 року № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України “Про виконавче провадження”. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України “Про виконавче провадження”, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Повертаючись до обставин цієї справи, колегією суддів встановлено, що Головним управлінням на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 по справі № 420/28421/23, яке набрало законної сили 16.01.2024, 16.02.2024 року було проведено нарахування ОСОБА_1 з 01.05.2022 року щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, у підтвердження чого боржник надав копію перерахунку пенсії. 
Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 року становить 16235,17 грн. Сума доплати за період з 01.05.2022 по 29.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум, склала 44000,00 грн.
Однак, сума заборгованості після перерахунку пенсії за минулий період в сумі 44000 грн стягувачу не виплачена.
Слід зазначити, що обов`язок доведення поважності причини невиконання у повному обсязі судового рішення покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності такої поважної причини.
Як зазначено державним виконавцем у спірній постанові про накладення штрафу, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії, однак сума доплати не здійснена. При цьому Головним управлінням не надано належних доказів на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання про виділення коштів або ж їх перерозподілу, для виплати стягувачу нарахованої доплати за рішенням суду, як і не надано доказів в підтвердження відсутності коштів, які спрямовуються для погашення заборгованості, як не надано інформації щодо обсягу коштів, які надійшли на виконання судових рішень, а також не зазначено, який обсяг коштів сплачений іншим стягувачам в порядку черговості надходження.
Апеляційний суд наголошує, що пенсійний орган зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин, проте, таких доказів Головним управлінням відповідачу надано не було.
З огляду на зазначене суд першої інстанції вірно вказав на те, що на час прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу останнім було встановлено факт невиконання ГУ ПФУ в Одеській області судового рішення без поважних причин.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно включення нарахованих органом Пенсійного фонду сум пенсії до відповідного реєстру судових рішень та поставлення у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії, оскільки в підтвердження зазначених обставин позивачем не було надано відповідачу відповідних доказів.
Крім того обґрунтування щодо неможливості здійснити виплату нарахованої доплати не підтверджено належними доказами. Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано ані відповідачу, ані до суду належних доказів в підтвердження відсутності коштів, які спрямовуються для погашення заборгованості, як не надано й інформації щодо обсягу коштів, які надійшли на виконання судових рішень, а також не зазначено, який обсяг коштів сплачений іншим стягувачам в порядку черговості надходження.
Відтак, відповідно до установлених у справі обставин, пенсійним органом не було доведено державному виконавцю факт здійснення належних заходів, в межах наявних у нього повноважень, для повного та своєчасного виконання судового рішення у справі №420/28421/23.
За наведеного, на думку колегії суддів, старший державний виконавець дійшов правильного висновку, що незважаючи на наявний обов`язок виконати судове рішення, Головне управління не вжило належних заходів для повного та належного виконання судового рішення, а невиплата заборгованості є протиправною та свідчить про невиконання рішення суду без поважних причин.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірна постанова про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 74097823 є правомірною та не підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                                               А.В. Бойко

Суддя:                                                                                                                О.В. Єщенка

Суддя:                                                                                                            О.А. Шевчук