УХВАЛА
 
5 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 749/736/22
провадження № 51-3290 ск 25
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 червня 2025 року,
установила:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся з питань перегляду вказаних судових рішень у  касаційному порядку.
Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано положень пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 5 цієї статті.
У  юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і  розглядається судом касаційної інстанції (далі - Суд) з урахуванням викладеної особою позиції та її правового обґрунтування, що впливає на остаточне рішення за  результатами касаційного провадження. Саме тому законодавець установив до  форми та змісту скарги конкретні вимоги, наслідком недодержання яких є залишення її без руху, а надалі - повернення.
Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої скаржником вимоги, котра повинна узгоджуватися зі ст. 436 КПК. Заперечуючи законність судових рішень, скаржник має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до  ст. 438 цього Кодексу є підставами для скасування оспорюваних рішень. При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, тому при вирішенні справи виходить з обставин, установлених судами попередніх інстанцій. До касаційної скарги додаються копії судових рішень, засвідчені належним чином. 
Зазначеного не було враховано при зверненні до Верховного Суду.
Так, за змістом касаційної скарги, у ній її автор, заперечуючи законність судових рішень у частині засудження за п. 13 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, просить скасувати в цій частині вирок і призначити новий розгляд. Однак така вимога суперечить положенням ст. 436 КПК, адже процесуально неможливо скасувати лише вирок за наявності ухвали, котрою його було залишено без змін. 
Водночас, наполягаючи на новому розгляді справи, засуджений не обґрунтовує процесуальної необхідності цього з огляду на положення статей 407, 415 КПК й іншої позиції сторони захисту на стадії апеляційного провадження.
Крім того, скаржник не наводить доводів, які би з урахуванням установлених у  справі фактів свідчили про недодержання судом першої інстанції правил оцінки доказів (статті 84-87, 94 КПК) й вимог статей 370, 374 цього Кодексу при ухваленні вироку, а також про допущення під час здійснення кримінального провадження таких порушення норм права, котрі в розумінні ст. 412 цього Кодексу є істотними і зумовлюють скасування оспорюваного рішення. До того ж у скарзі акцентується на неповноті судового розгляду, що в силу ст. 433 КПК не належить до предмета перевірки за касаційною процедурою, а в ст. 438 вказаного Кодексу не передбачено такої підстави для скасування чи зміни вироку судом касаційної інстанції.
Разом із цим попри те, що вирок переглядався в апеляційному порядку в поданій скарзі не викладено обґрунтування незаконності ухвали й істотного порушення апеляційним судом приписів статей 404, 405, 419 КПК. У касаційній скарзі також не відображено, яких саме доводів сторони захисту не розглянув апеляційний суд і  не дав на них відповідей.
Усупереч ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано оформлених копій вироку та ухвали, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». Недолучення засвідчених належним чином копій судових рішень стає на заваді реалізації положень ст. 428 вказаного Кодексу. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів уважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою.
У разі потреби в отриманні правової допомоги для складання касаційної скарги засуджений може звернутися до центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 2 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правничу допомогу».
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 червня 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_5                                     ОСОБА_3