ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 жовтня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/11169/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів:                    Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року (суддя Калугіна Н.Є., повне судове рішення складено 25 червня 2025 року) в справі № 160/11169/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області) про:
визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 21 лютого 2025 року №046850011348 про відмову в призначенні йому пенсії за віком;
зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати до його страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 20.01.1980: з 14.01.1980 по 13.10.1980, з 14.10.1980 по 16.01.1981, з 20.01.1981 по 19.10.1981, з 09.01.1984 по 18.01.1999, з 18.12.2000 по 16.05.2001, з 17.05.2001 по 16.07.2001, з 06.11.2001 по 05.03.2002, з 31.10.1981 по 22.11.1983, з 16.07.2005 по 11.03.2006, з 31.10.2006 по 27.07.2007, з 01.10.2008 по 15.12.2008, з 01.01.2010 по 28.02.2010, 01.04.2020 по 30.04.2020, з 01.01.2021 по 31.07.2021, з 01.03.2022 по 31.10.2022 та період проходження військової служби;
зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області призначити йому пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 13 лютого 2025 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21.02.2025 №046850011348 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.01.1980: з 14.01.1980 по 13.10.1980, з 14.10.1980 по 16.01.1981, з 20.01.1981 по 19.10.1981, з 09.01.1984 по 18.01.1999, з 18.12.2000 по 16.05.2001, з 17.05.2001 по 16.07.2001, з 06.11.2001 по 05.03.2002, з 31.10.1981 по 22.11.1983, з 16.07.2005 по 11.03.2006, з 31.10.2006 по 27.07.2007, з 01.10.2008 по 15.12.2008, з 01.01.2010 по 28.02.2010, 01.04.2020 по 30.04.2020, з 01.01.2021 по 31.07.2021, з 01.03.2022 по 31.10.2022 та період проходження військової служби без урахування вже зарахованих періодів з 01.05.2001 по 14.05.2001, з 01.06.2001 по 15.07.2001.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, починаючи з 13.02.2025.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ в Рівненській області просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Звертає увагу, що підстав для зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.01.1980 немає, оскільки внесені на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки відомості про особу не засвідчено печаткою підприємства (або печаткою кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка, що не відповідає вимогам пункту 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162. 
Також не зараховано період проходження строкової військової служби з 31.10.1981 по 22.11.1983 згідно з довідкою № 58 від 09.02.2015, виданою ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в довідці не зазначено підставу внесення відомостей. 
Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 6 років 5 місяців 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 13.02.2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення їй пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Рішенням № 046850011348 від 21.02.2025 року, яке прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, відмовлено в призначенні пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки заявник не набув необхідного страхового стажу (29 років).
У рішенні, зокрема, вказано: “Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 13.02.2025.
Пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” становить не менше 29 років (у 2022 році).
Вік заявника 62 роки 8 місяців 29 днів.
Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить не менше 29 років (у 2022 році).
У разі відсутності, починаючи 01.01.2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 poкy по 31 грудня 2025 року від 22 до 32 років.
У разі відсутності, починаючи з 01.01.2019 року, страхового стажу передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років та наявності страхового стажу з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років.
Страховий стаж особи становить 6 років 5 місяців 22 дні.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
- за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.01.1980, оскільки внесені на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки відомості про особу не засвідчено печаткою підприємства (або печаткою кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка, що не відповідає вимогам пункту 2.11. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР) від 20.06.1974 №162.
- не зараховано період проходження військової служби строкової з 31.10.1981 по 22.11.1983, згідно довідки № 58 від 09.02.2015, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в довідці не зазначено підставу внесення відомостей.
До страхового стажу було зараховано періоди роботи на підставі інформації про сплату страхових внесків, що міститься в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового держаного соціального страхування.
Період роботи з січня 1992 по грудень 1996 можливо зарахувати до страхового стажу на підставі результатів перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей довідки про заробітку плату № 60 від 09.02.2015, виданої K3 “Петропавлівський районний трудовий архів Петропавлівської районної ради” Дніпропетровської області.
Додатковий коментар: відмовлено в призначений пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” через відсутність необхідного страхового стажу 29 років.”.
Оскільки особа не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для відмови пенсійного органу у зарахуванні страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина, а записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 20.01.1980 підтверджені спірні періоди трудової діяльності позивача, зокрема, з 14.01.1980 по 13.10.1980, з 14.10.1980 по 16.01.1981, з 20.01.1981 по 19.10.1981, з 09.01.1984 по 18.01.1999, з 17.05.2001 по 16.07.2001, з 16.07.2005 по 11.03.2006, з 01.10.2008 по 15.12.2008, з 01.01.2010 по 28.02.2010, з 01.04.2020 по 30.04.2020, з 01.01.2021 по 31.07.2021 та з 01.03.2022 по 31.10.2022, отримання позивачем допомоги по безробіттю за періоди з 18.12.200 по 16.05.2001, з 06.11.2001 по 05.03.2002 та з 31.10.2006 по 27.07.2007, військова строкова служба з 31.10.1981 по 29.11.1983, суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені у рішенні №046850011948 від 21.02.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненськійівнен області посилання відповідача на неможливість зарахування спірних періодів трудової діяльності позивача, відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.01.1980, оскільки внесені на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки відомості про особу не засвідчено печаткою підприємства (або печаткою кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка, за встановлених у цій справі обставин не дає підстав для відмови у зарахуванні до стажу роботи відповідних періодів, оскільки відповідні періоди роботи підтверджені даними трудової книжки.
Суд першої інстанції вважав, що спірні періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до страхового стажу.
Врахувавши, що до страхового стажу частково зараховано спірні періоди трудової діяльності позивача, а саме періоди з 01.05.2001 по 14.05.2001, з 01.06.2001 по 15.07.2001, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.01.1980: з 14.01.1980 по 13.10.1980, з 14.10.1980 по 16.01.1981, з 20.01.1981 по 19.10.1981, з 09.01.1984 по 18.01.1999, з 18.12.2000 по 16.05.2001, з 17.05.2001 по 16.07.2001, з 06.11.2001 по 05.03.2002, з 31.10.1981 по 22.11.1983, з 16.07.2005 по 11.03.2006, з 31.10.2006 по 27.07.2007, з 01.10.2008 по 15.12.2008, з 01.01.2010 по 28.02.2010, 01.04.2020 по 30.04.2020, з 01.01.2021 по 31.07.2021, з 01.03.2022 по 31.10.2022, без урахування вже зарахованих періодів з 01.05.2001 по 14.05.2001, з 01.06.2001 по 15.07.2001.
Оскільки оскаржувані дії відповідача не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд першої інстанції зобов`язав ГУ ПФУ в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, починаючи з 13.02.2025.
Разом з цим, суд першої інстанції зазначив, що позовна вимога щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком звернена на майбутнє та охоплюється позовною вимогою щодо призначення пенсії за віком, відтак, задоволенню не підлягає.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_1 13 лютого 2025 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області № 046850011348 від 21 лютого 2025 року, яким заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності, відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з підстав відсутності необхідного страхового стажу (29 років).
У рішенні, зокрема, вказано, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить не менше 29 років (у 2022 році), страховий стаж особи становить 6 років 5 місяців 22 дні.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
- за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.01.1980, оскільки внесені на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки відомості про особу не засвідчено печаткою підприємства (або печаткою кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка, що не відповідає вимогам пункту 2.11. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР) від 20.06.1974 №162;
- не зараховано період проходження військової служби строкової з 31.10.1981 по 22.11.1983, згідно з довідкою № 58 від 09.02.2015, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в довідці не зазначено підставу внесення відомостей.
До страхового стажу зараховано періоди роботи на підставі інформації про сплату страхових внесків, що міститься в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового держаного соціального страхування.
Період роботи з січня 1992 по грудень 1996 можливо зарахувати до страхового стажу на підставі результатів перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей довідки про заробітку плату № 60 від 09.02.2015, виданої K3 «Петропавлівський районний трудовий архів Петропавлівської районної ради» Дніпропетровської області.
Спірним в цій справі є питання права позивача на призначення пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Частинами першою та другою статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Стосовно питання зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 з 14.01.1980 по 13.10.1980, з 14.10.1980 по 16.01.1981, з 20.01.1981 по 19.10.1981, з 09.01.1984 по 18.01.1999, з 18.12.2000 по 16.05.2001, з 17.05.2001 по 16.07.2001, з 06.11.2001 по 05.03.2002, з 31.10.1981 по 22.11.1983, з 16.07.2005 по 11.03.2006, з 31.10.2006 по 27.07.2007, з 01.10.2008 по 15.12.2008, з 01.01.2010 по 28.02.2010, 01.04.2020 по 30.04.2020, з 01.01.2021 по 31.07.2021, з 01.03.2022 по 31.10.2022 суд зазначає наступне.
У рішенні вказано про незарахування до страхового стажу періодів роботи згідно з трудовою книжкою, оскільки внесені на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки відомості про особу не засвідчено печаткою підприємства (або печаткою кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка, що не відповідає вимогам пункту 2.11. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР) від 20.06.1974 №162.
Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, (далі – Інструкція №58) встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
За змістом пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
За положеннями пункту 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Пунктом 2.6 Інструкції № 58 передбачено, що якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
До 29 липня 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена наказом Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162, якою встановлені аналогічні вимоги до порядку заповнення трудових книжок.
Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.
За правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Отже, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Неточність в записах в трудовій книжці та інших документах не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, що дає особі право на призначення пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Відтак, періоди роботи позивача згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 20 січня 1980 року мають бути зараховані до страхового стажу позивача.
Стосовно незарахування до страхового стажу позивача часу проходження строкової військової служби з 31 жовтня 1981 року по 22 листопада 1983 року згідно з довідкою № 58 від 09 лютого 2015 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.
Підставою незарахування цього періоду відповідачем вказано відсутність у довідці підстави внесення відомостей. 
Відповідно до пункту в) частини третьої статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено види військової служби, а саме, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), відповідно до статті 1-2 якого військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни.
Положеннями абзацу 2 частини першої статті 8 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. 
Позивач проходив строкову військову службу з 31 жовтня 1981 року по 22 листопада 1983 року.
У вказаний період діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 04.08.1956 року №1044 (далі - Положення №1044) та Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590 (далі - Положення №590), пунктами «к» частини першої яких передбачалось, що крім роботи робочим або службовцем в загальний стаж роботи зараховується також служба у складі Збройних Сил СРСР.
Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність незарахування періоду проходження позивачем строкової військової служби до страхового стажу.
При цьому суд відхиляє довід про не зазначення у довідці ІНФОРМАЦІЯ_4 підстави внесення відомостей, адже ця обставина є формальною, такою, що не залежить від волі позивача та не може впливати на право особи на отримання пенсії.
Зважаючи на наведене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність незарахування спірних періодів до страхового стажу та, відповідно, про протиправність рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року в справі № 160/11169/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року в справі № 160/11169/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 02 жовтня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 02 жовтня 2025 року.
   
    Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко