П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/3564/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лавренчук Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
12 вересня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернулась в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області № 899 від 18.12.2023 про відмову у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти призначених пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду У країни у Житомирській області зарахувати період роботи на посаді головного лікаря санаторія-профілакторія АПК «Нива» з 15.09.1994 по 14.04.2001 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення», нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 26.12.2024 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області № 899 від 18.12.2023.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами скарги зазначає, що розгляд заяви та наданих документів щодо переходу на пенсію за віком здійснено структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та 18.12.2023 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на посаді, яка дає право на призначення одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком. 
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 вересня 2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням від 14.09.2023 позивачу було призначено пенсію за віком, за умовами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Встановлено, що 14.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про допризначення пенсії у зв"язку з наданими додатковими документами (виплата 10 пенсій).
Розгляд заяви позивача від 14.12.2023 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності.
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 14.12.2023, прийняло рішення №899 від 18.12.2023 у якому вказано: "Згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 26.08.1980р. стаж ОСОБА_1 , який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, становить 25 років 06 місяці 01 днів. Після перевірки документів, які знаходяться електронній справі, встановлено, що до стажу який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не враховано період роботи з 15.09.1994 по 14.04.2001 р в санаторії профілакторії АПК "Нива" оскільки згідно поданих документів, а саме запису в трудовій № НОМЕР_1 та з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань не можливо встановити чи належить це підприємство до комунальної або державної власності. Прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні заявленого перерахунку у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи".
Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" від 04.11.1993 № 909 затверджено вичерпний Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Відповідно до пункту 2 Переліку № 909 до вказаного переліку відносяться:
лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад);
аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії - фармацевти, асистенти фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборанти;
медико-соціальні експертні комісії, бюро судово-медичної експертизи; а також соціального захисту: інтернатні заклади для інвалідів, дітей-інвалідів і престарілих; медичні відділи протезних підприємств - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" і "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком № 909.
Пунктом 5 вказаного Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Як встановлено судом першої інстанції із записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.08.1980:
- запис №11 від 15.09.1994 прийнята на посаду головного лікаря санаторію профілакторію АПК "Нива", підстава внесення запису: протокол №8 від 30.10.1996 наказ №18 від 15.09.1994;
- запис №12 від 14.04.2001 звільнена з посади головного лікаря у зв`язку з ліквідацією підприємства, підстава внесення запису: наказ №38 від 14.04.2001.
Зі змісту оскаржуваного рішення видно, що відповідач підтверджує стаж  роботи позивача в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 25 років 10 місяців 04 дні.
Отже, у рішенні від 18.12.2023 відповідачем визнається наявність стажу, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій - 25 років 06 місяців 01 день та зазначається, що до такого стажу не враховано період роботи з 15.09.1994 по 14.04.2001 в санаторії профілакторії АПК "Нива" оскільки згідно поданих документів, а саме запису в трудовій № НОМЕР_1 та з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не можливо встановити чи належить це підприємство до комунальної або державної власності.
Тобто, спірним у даній справі є наявність/відсутність у позивача права на зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та право на отримання грошової допомоги згідно із пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоду роботи на головного лікаря санаторію-профілакторію АПК "Нива" з 15.09.1994 по 14.04.2001.
Згідно оскаржуваного рішення від 18.12.2023 відповідач не врахував позивачу до спеціального стажу періоди роботи з 15.09.1994 по 14.04.2001, оскільки "не можливо встановити чи належить це підприємство до комунальної або державної власності", тобто відсутня інформація про форму власності медичного закладу.
Однак, відповідачем не враховано, що відповідно до пункту 2 приміток Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Таким чином, відповідач протиправно не врахував позивачу до спеціального стажу періоди роботи з 15.09.1994 по 14.04.2001, всього 06 років 06 місяців 31 день, з обґрунтувань відсутності інформації про форму власності медичного закладу.
З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стаж позивача, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій становить більше 32 років ( 25 років 06 місяців 01 день + 06 років 06 місяців 31 день), тобто позивачем дотримані усі необхідні умови для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.
Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки такий спосіб охоплює вимогу про врахування періодів роботи позивача із 15.09.1994 по 14.04.2001 до спеціального стажу.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.