ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2692/23                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 листопада 2025 року                                                                                      м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                               Оксененка О.М.,
суддів:                                                     Ганечко О.М.,
                                                          Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року за розглядом заяви ОСОБА_1 про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у нарахуванні та щомісячної виплати 2000, 00 (дві тисячі) грн доплати до пенсії згідно постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату з 26.01.2023 щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000, 00 гривень позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 з 26 січня 2023 року щомісячної доплати до пенсії, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій громадян» в розмірі 2000 грн.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 26 січня 2023 року щомісячну доплату до пенсії у сумі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій громадян».
27 червня 2025 року позивач звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі №580/2692/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 , суми доплати до пенсії у розмірі 51443,50 грн відповідно. 
Вказана заява мотивована тим, що станом на час подання цієї заяви виплата нарахованої доплати пенсії на виконання рішення суду у сумі 51443,50 не здійснена.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року задоволено. Змінено спосіб виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі №580/2692/23 на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 нарахованої доплати до пенсії за період з 26.01.2023 до 31.07.2023 в сумі 51443 (п`ятдесят одна тисяча чотириста сорок три) гривні 50 копійок.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нове рішення, яким у задоволення заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду - відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зміна встановленого судом у рішенні, що набрало законної сили, зобов`язання боржнику провести нарахування та виплату пенсії на стягнення конкретної суми коштів полягає у зміні результату вирішеного спору, у тому числі виходу за межі заявлених позовних вимог та порушує встановлений порядок відновлення порушеного права позивача.
На думку скаржника, виплата позивачу нарахованої доплати коштів в сумі 51 443,50 грн на виконання судового рішення у справі № 580/2692/23 буде здійснюватися в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат та у порядку черговості, у разі наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що право особи, тобто стягувача на здійснення виплати заборгованості не може ставитись в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов`язків.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 з 26 січня 2023 року щомісячної доплати до пенсії, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій громадян» в розмірі 2000 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 26 січня 2023 року щомісячну доплату до пенсії у сумі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій громадян».
Як наслідок, 02.06.2025 Черкаський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №580/2692/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 26 січня 2023 року щомісячну доплату до пенсії у сумі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій громадян».
На виконання судового рішення, листом від 13.02.2025 №1574-1530/П-02/8-2300/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача, що доплата пенсії, нарахована у справі №580/2692/23, за період з 26.01.2023 до 31.07.2023 становить 51443,50 грн, виплату якої буде здійснено за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.
Тобто, у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування на погашення заборгованості з пенсійних виплат за судовими рішеннями, сума боргу у розмір 51443,50 грн наразі позивачу не виплачена. 
З огляду на вказане, позивач звернувся до суду з заявою про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду.
Задовольняючи заяву про встановлення порядку і способу виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на вимоги частини третьої статті 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), суд дійшов висновку, що наявні підстави для заміни способу і порядку виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі №580/2692/23 на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 нарахованої доплати до пенсії за період з 26.01.2023 до 31.07.2023 в сумі 51443,50 грн.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Крім того, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані  ст. 378 КАС України.
Разом з цим,  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024  за  № 4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, внесені суттєві зміни до положень  ст. 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, у силу вимог статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Отже, з 19.12.2024 статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни «зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплату за перерахованою пенсією» на «стягнення коштів із державного органу боржника».
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року адміністративний позов задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 26 січня 2023 року щомісячну доплату до пенсії у сумі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій громадян».
При цьому, вказане рішення рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 26 січня 2023 року щомісячну доплату до пенсії у сумі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій громадян» виконано та здійснено перерахунок, згідно якого доплата пенсії, нарахована у справі №580/2692/23, за період з 26.01.2023 до 31.07.2023 становить 51443,50 грн. 
У даному випадку, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є не виплата суми боргу у розмірі 51443,50 грн протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №580/2692/23.
Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відтак, враховуючи імперативні вимоги частини третьої статті 378 КАС України  (у редакції  Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), колегією суддів встановлено, що з дати набрання рішенням суду законної сили пройшло більше двох місяців, тоді як заборгованість у розмірі 51443,50 грн, нарахована на виконання судового рішення, позивачу не сплачена, тому наявні підстави для зміни способу виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року у справі №580/2692/23. 
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За змістом пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                          О.М. Ганечко

                                                                                            В.В. Кузьменко