П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/679/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Левицький Василь Костянтинович 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
18 вересня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України  в Житомирській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України  в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та скасувати рішення о/р № НОМЕР_1 від 23.12.2023 “Про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” згідно заяви від 04.04.2023, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи:
- з 04.08.1986 по 10.06.1991 в редакції газети “Молодий буковинець” на журналістських посадах;
- з 11.06.1991 по 06.07.1995 в редакції газети “Чернівці” на журналістських посадах;
- з 19.11.2002 по 19.02.2015 у прокуратурі Чернівецької області.
Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 05.02.2025 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 241670014217 від 25.12.2023 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, в частині не зарахування до стажу державної служби періоди роботи з 04.08.1986 по 10.06.1991 та з 11.06.1991 по 06.07.1995.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2023, з урахуванням висновків суду, зарахувавши до його стажу державної служби періоди роботи: з 04.08.1986 по 10.06.1991 в редакції газети “Молодий буковинець” на журналістських посадах; з 11.06.1991 по 06.07.1995 в редакції газети “Чернівці” на журналістських посадах. В іншій частині позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що у позивача відсутній необхідний стаж (20 років) для призначення пенсії відповідно до Закону №889 - VIII. На виконання судового рішення у справі № 600/2782/23-а Головним управлінням повторно розглянуто заяву позивача від 04.04.2023 щодо переходу з пенсії по віку призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії. До стажу роботи позивача на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України зараховано періоди роботи в прокуратурі Чернівецької області з 19.11.2002 по 11.07.2014 та з 11.07.2014 по 19.02.2015, що становить 12 років 3 місяці 13 днів та є недостатнім для призначення пенсії державного службовця відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII. 
Вважає, що позивач не має стаж державної служби понад 20 років, тому відсутні підстави для переведення на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ із врахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ “Про державну службу”.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.07.2019 перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
04.04.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно Закону України “Про державну службу” (а.с. 63 - 64).
До заяви позивачем, серед іншого, додано довідки Чернівецької обласної держаної адміністрації (обласної військової адміністрації):
- від 04.04.2023 № 59 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (а.с. 66);
- від 04.04.2023 № 58 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) (а.с. 66, 66 на звороті - 67).
Вказана заява за принципом екстериторіальності спрямована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
За результатами розгляду даної заяви, 07.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення № 241670014217, яким відмовлено позивачу в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ на підставі заяви від 04.04.2023 (а.с. 61).
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду.
Рішенням Чернівецького окружного суду від 20.11.2023 у справі № 600/2782/23-а, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 241670014217 від 07.04.2023 “Про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2023 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно Закону України “Про державну службу”, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення. В іншій частині у задоволенні позову – відмовлено.
На виконання судового рішення у справі № 600/2782/23-а, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянуто заяву позивача від 04.04.2023 щодо переходу з пенсії по віку призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” та прийнято 25.12.2023 рішення № 241670014217 про відмову позивачу в перерахунку пенсії (а.с. 93).
Дослідженням рішення № 241670014217 від 25.12.2023 встановлено, що вказаним рішенням позивачу відмовлено у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” на підставі заяви від 04.04.2023.
Із змісту рішення видно, що до заяви позивач додав трудові книжки від 02.08.1977 б/н та від 11.07.2014 серії НОМЕР_2 , згідно з якими до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України зараховано періоди роботи в прокуратурі Чернівецької області (з 19.11.2002 по 11.07.2014) та в Чернівецькій прокуратурі з нагляду за дотриманням законів у транспортній сфері (з 11.07.2014 по 19.02.2015), що становить 12 років 3 місяці 13 днів.
Станом на день набрання чинності Закону № 889 заявник (позивач) не займав посад, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону  № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом № 2400-1706-8/1614 від 11.01.2024 повідомило позивача, що на виконання судового рішення у справі № 600/2782/23-а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянуто заяву позивача від 04.04.2023 щодо переходу з пенсії по віку призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії (а.с. 80-81).
Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.
Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII (у редакції на час набрання чинності Законом № 889-VIII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому зазначений вік визначається ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких в осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Як встановлено судом першої інстанції, що позивачу призначено пенсію за віком за нормами Закону № 1058-IV, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, однак за призначенням пенсії відповідно до Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII позивач із заявою звернувся вперше.
Тобто, в даній справі має місце призначення пенсії за іншим Законом, зокрема за Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.
Відповідно до п. 2 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон № 3723-XII крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Таким чином, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Таким чином, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.93 № 3723-XII вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі  № 687/545/17.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
При цьому, відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі – Порядок   № 229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.
Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Частиною 1 ст. 10 Закону № 1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV).
Частиною 3 ст. 12 Закону України “Про державну підтримку медіа, гарантії професійної діяльності та соціальний захист журналіста” від 23.09.1997 № 540/97-ВР (в редакції на час подання заяви від 04.04.2023) визначено, що стаж роботи журналіста в державних та комунальних суб`єктах у сфері медіа зараховується до стажу державної служби, а стаж державної служби зараховується до стажу роботи журналіста в державному або комунальному суб`єкті у сфері медіа.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Закону № 899-VIII стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
За приписами ч. 2 ст. 16 Закону України “Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів” від 23.09.1997 № 540/97 (у редакції, яка діяла станом на 01.01.1998) при нарахуванні пенсії журналісту державного або комунального засобу   масової інформації застосовуються норми, методика та порядок нарахування пенсії державному службовцю. При цьому період роботи в державних та комунальних засобах масової інформації прирівнюється до стажу державної служби.
Аналізуючи наведені норми обчислення стажу державної служби за період роботи до 01.05.2016, до моменту вступу в дію Закону № 899-VIII, здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі – Порядок № 283).
Тобто, у цьому випадку необхідно керуватися Порядком № 283.
Зокрема, відповідно до п. 3 Порядку до стажу державної служби зараховується стаж роботи журналіста в державних і комунальних засобах масової інформації.
Згідно п. 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також стаж роботи журналіста в державних і комунальних засобах масової інформації, обчислений відповідно до Порядку обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 № 377.
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 № 377 затверджено: Порядок оплати праці журналістів державних і комунальних засобів масової інформації; перелік посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування; Порядок обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств.
Відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 №377 переліку посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування, “Друковані засоби масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, обласні, Київська та Севастопольська міські ради”, серед іншого визначено, що посада заступник відповідального секретаря, оглядач, кореспондент спеціальний, кореспондент власний та фотокореспондент відноситься до посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування зокрема: посада заступник відповідального секретаря - головний спеціаліст а посада фотокореспондент - спеціаліст I і II категорії.
Згідно п. 1 Порядку обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств №377 (далі - Порядок №377), до стажу роботи, що дає право на встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації, зараховується стаж роботи на посадах, зазначених у переліку, затвердженому цією постановою, а також на посадах журналістів державних інформаційних агентств, зазначених у додатку 1, а саме:
до 01.08.1990 - у засобах масової інформації, засновниками яких були партійні, комсомольські та профспілкові організації;
до 23.08.1991 - у засобах масової інформації, засновниками яких були органи державної влади колишньої УРСР та інших республік СРСР, а також органи державної влади та військові формування колишнього СРСР (додаток 2);
з 24.08.1991 - у засобах масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є (були) органи державної влади або органи місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 3 Порядку № 377 документами для визначення стажу роботи журналіста є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи.
Якщо засновника (співзасновника) засобу масової інформації неможливо визначити за записами у трудовій книжці чи печаткою, що засвідчує ці записи, підставою для його визначення є довідка таких органів виконавчої влади та телерадіокомпаній.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно з записами трудової книжки позивач працював, зокрема:
- в редакції обласної газети "Молодий буковинець" з 04.08.1986 по 10.06.1991 на посадах кореспондента, старшого кореспондента, завідуючим відділом, в.о. відповідального секретаря Чернівецького обкому ЛКСМУ;
- в редакції газети "Чернівці" з 11.06.1991 по 07.06.1995 на посаді редактора відділу листі і новин редакції газети “Чернівці” Чернівецької міської ради народних депутатів (а.с. 68 - 72).
Відповідно до архівної виписки з протоколу № 17 засідання бюро Чернівецького облкому КП України від 18.11.1966, бюро Чернівецького облкому КП України прийняло постанову "Про молодіжну обласну газету "Молодий Буковинець", в якому зазначено, створити і почати з 01.01.1967 видавництво молодіжної обласної газети "Молодий Буковинець" - орган Чернівецького обкому ЛКСМУ (а.с. 124).
Згідно інформаційної довідки Держархіву Чернівецької області від 31.01.1995, газета "Комсомолец Буковини" була першим молодіжним періодичним виданням в Чернівецькій області і була передвісником "Молодого Буковинця".
На виконання постанови ЦК КПУ від 23.08.1966 "Про молодіжні газети УРСР" бюро Чернівецького обкому Компартії України на своєму засіданні 18.11.1966 прийняло постанову "Про молодіжну обласну газету "Молодий Буковинець", згідно з якою з 01.01.1967 було розпочато видання газети.
22.11.1990 на IV пленумі обкому ЛКСМУ (МДС) було прийнято Рішення про співзасновників газети "Молодий Буковинець". Засновниками газети виступили: Чернівецька обласна організація ЛКСМУ (МДС), колектив редакції газети "Молодий Буковинець".
На підставі даного рішення в управління у справах видавництв і поліграфії виконкому Чернівецької обласної Ради народних депутатів було направлено заяву про реєстрацію газети "Молодий буковинець". На підставі заяви було видано реєстраційне посвідчення від 07.12.1990 № 18, згідно з яким "Молодий буковинець" видання обласної організації ЛКСМУ (МДС) 1 колективу редакції.
16.09.1991 на загальних зборах трудового колективу було прийнято рішення про заснування незалежного тижневика “Молодий буковинець”, і тим самим газета “Молодий буковинець” як видання обласного комітету ЛКСМУ (МДС) припинила своє існування (а.с. 125).
Отже, газета "Молодий Буковинець", де позивач працював на журналістських посадах (посадах кореспондента, старшого кореспондента, завідуючим відділом, в.о. відповідального секретаря Чернівецького обкому ЛКСМУ) з 04.08.1986 по 10.06.1991, була заснована Чернівецьким обласним комітетом комсомолу і належала до державних видань.
Рішенням Чернівецької міської Ради народних депутатів ХХІ скликання від 26.09.1990  № 43-3/СР “Про газету міської ради народних депутатів” засновано газету Чернівецької міської Ради народних депутатів періодичністю виходу раз на тиждень, мова українська, формат А-3, обсяг 8 сторінок, тираж до 25 тисяч примірників. Названо міську газету "Чернівці" (а.с. 126).
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції приходить до обгрунтованого висновку, що редакція газети "Чернівці", де в період з 11.06.1991 по 07.06.1995 працював позивач, була заснована органом місцевого самоврядуванням - Чернівецькою міською радою народних депутатів.
Відповідно до “Переліку посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату (апарату) відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування” затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1997 № 377, посади кореспондента, старшого кореспондента, завідуючим відділом, в.о. відповідального секретаря Чернівецького обкому ЛКСМУ у період з 04.08.1986 по 10.06.1991 де працював позивач відносяться до посад журналіста.
Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що періоди роботи позивача з 04.08.1986 по 10.06.1991, а також з 11.06.1991 по 07.06.1995 підлягають зарахуванню до стажу державної служби, оскільки посади кореспондента, старшого кореспондента, завідуючим відділом, в.о. відповідального секретаря Чернівецького обкому ЛКСМУ та редактора відділу відносяться до посад журналіста, а редакція обласної газети "Молодий буковинець” та редакція газети "Чернівці" була органом Чернівецького обкому Комуністичної партії України та Чернівецької міської ради народних депутатів та ними засновані.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області передчасно дійшло висновку про відсутність необхідного стажу роботи позивача на посадах віднесених до відповідних категорій державної служби та відмовило у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”.
За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення № 241670014217 від 25.12.2023 про відмову позивачу у перерахунку пенсії та зарахування до стажу державної служби спірні періоди його роботи.
З огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на необґрунтованість і передчасність прийнятого оскаржуваного рішення про відмову в перерахунку позивачу пенсії, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 04.04.2023, з урахуванням висновків суду, зарахувавши до його стажу державної служби періоди роботи: з 04.08.1986 по 10.06.1991 в редакції газети “Молодий буковинець” на журналістських посадах; з 11.06.1991 по 06.07.1995 в редакції газети “Чернівці” на журналістських посадах.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України  в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.