01.10.25
22-ц/812/1635/25

 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Миколаїв 
справа №483/376/25
провадження №22-ц/812/1635/25
            
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого – Локтіонової О. В.,
суддів – Крамаренко Т. В., Ямкової О. О., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 липня 2025 року, повний текст якого складено 09 липня 2025 року, ухвалене об 11 год 39 хв під головуванням судді Шевиріної Т. Д., за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

23 березня 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – Банк або АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовувало наступним.
15 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
На підставі цієї заяви Банком було відкрито відповідачу картковий рахунок та видано кредитну карту строком дії до 30 жовтня 2021 року, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 35 000 грн.
Після отримання карти відповідач її активував та почав користуватися нею, отримуючи кредитні кошти.
22 жовтня 2021 року відповідач підписав нову заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримав додаткову кредитну карту строком дії до 31 грудня 2025 року.
За умовами договору процентна ставка за користування кредитними коштами становила 42% річних.
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 має заборгованість перед Банком за користування кредитними коштами станом на 17 лютого 2025 року, позивач просив стягнути її з відповідача у судовому порядку в сумі 44 037,52 грн, яка складається з 35 409,27 грн заборгованості за тілом кредиту та 8628,25 грн заборгованості за процентами. Також позивач просив стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 липня 2025 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка утворилася станом на 17 лютого 2025 року, у сумі 30 671,21 грн тіла кредиту, а також судовий збір у сумі 1687,15 грн.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що Банк має право на стягнення відсотків за кредитним договором тільки з 22 жовтня 2021 року, коли сторони погодили їх розмір, а тому з урахуванням умов договору та часткового погашення відповідачем кредитної заборгованості позивач має право тільки на часткове задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначав, що суд першої інстанції не звернув уваги, що Банк нараховував йому відсотки за користування кредитними коштами у розмірі, який не передбачений умовами кредитного договору, а саме 43,2% річних, 84% річних та 86,4% річних. Відповідач вказаного розміру відсотків не погоджував.
Також відповідач посилався на порушення АТ КБ «ПриватБанк» вимог ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», тому що Банк не направляв йому вимогу про дострокове повернення кредиту. За такого, відповідач вважав, що відсутні правові підстави для дострокового стягнення з нього кредитних коштів.

Доводи інших учасників справи

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Фактичні обставини справи

15 травня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», у якій не вказана процентна ставка, яка може нараховуватися за користування кредитними коштами. 
Після підписання цієї заяви ОСОБА_1 отримав кредитну карту № НОМЕР_1 .
22 жовтня 2021 року ОСОБА_1  підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», згідно з якою погодився, що процентна ставка за користування кредитними коштами буде складати 42% річних для карт Універсальна та 40,8% річних для карт Універсальна GOLD, у випадку невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту процентна ставка за договором буде становити 84% річних для карт Універсальна та 81,6% річних для карт Універсальна GOLD .
Після підписання цієї заяви ОСОБА_1 отримав кредитну карту № НОМЕР_2 .
З виписки по рахунку за договором вбачається, що ОСОБА_1 користувався виданими йому Банком кредитними картами, отримуючи від позивача кредитні кошти.
Станом на 17 лютого 2025 року за відповідачем за розрахунком Банку рахувалася заборгованість за кредитним договором у сумі 44 037,52 грн, яка складалася з 35 409,27 грн заборгованості за тілом кредиту та 8628,25 грн заборгованості за процентами.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з вимогами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною 1статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Норми статті 1056-1 ЦК України регламентують, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.  Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що Банк має право на стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором тільки з 22 жовтня 2021 року, коли сторони погодили їх розмір, а тому з урахуванням умов договору та часткового погашення відповідачем кредитної заборгованості позивач має право тільки на часткове задоволення позову на суму 30 671,21 грн.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.
Суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази, дійшов до правильного висновку, що нарахування відповідачу відсотків за кредитним договором є правомірним з 22 жовтня 2021 року, коли сторони договору погодили розмір відсотків за користування кредитними коштами за ставкою 42% річних. За такого суд обґрунтовано сплачені відповідачем відсотки за договором за попередній період зарахував на погашення заборгованості.
Посилання відповідача на те, що Банк нараховував відсотки за більшим розміром, ніж передбачено договором за період з 22 жовтня 2021 року, є безпідставним, оскільки виписка за рахунком свідчить, що нарахування здійснювалося з розрахунку 42% річних. Нарахування відсотків у період з 15 травня 2018 року по 22 жовтня 2021 року у певний період у розмірі 43,2% річних не впливає на визначений судом розмір заборгованості, оскільки суд нараховані та сплачені відсотки за вказаний період врахував при визначенні остаточної заборгованості за договором.
Що стосується доводів відповідача про те, що АТ КБ «ПриватБанк» порушив вимоги ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки не направляв йому вимогу про дострокове повернення кредиту, а тому не має права на дострокове його стягнення, то вони є хибними.
У кредитному договорі у п.2.1.1.3.5 сторони узгодили, що в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції зміні або скасуванню не підлягає, бо є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 липня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                    О. В. Локтіонова

Судді                    Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2025 року.